ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 р.	Справа № 480/2221/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Григорова А.М. ,  Подобайло З.Г. ,
за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Глазько С.М., м. Суми) від 07.11.2019 року (повний текст складено 18.11.2019 року) по справі № 480/2221/19
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Сумській області
про визнання протиправними та скасування вимог та рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДФС у Сумській області про сплату боргу з єдиного внеску № Ф-5699-17 від 14.05.2019 про донарахування 6462,70 грн.; визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДФС у Сумській області про сплату боргу з єдиного внеску № Ф-0032561303 від 11.05.2018 про донарахування 58058,00 грн.; визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 00325713303 від 11.05.2018 на суму 5805,80 грн.; визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за невстановленою формою звітності передбаченої Законом України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” № 0032541303 від 11.05.2018 на суму 170,00 грн.; визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 0032551303 від 11.05.2018 на суму 486,93 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що зазначені вимоги та рішення ГУ ДФС у Сумській області є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки до висновків про перевищення у 2016 році граничної суми доходів для фізичної особи-підприємця, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, відповідач дійшов внаслідок включення до доходів всієї суми коштів, отриманих по договору комісії № 01/08 від 01.08.2016, а не виключно суми винагороди комісіонера, як передбачено п. 292.4 ст. 292 Податкового кодексу України.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.11.2019 року по справі № 480/2221/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп. 78.17 п. 78.1 ст. 78 та п.п. 79.1, 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України, згідно з наказами № 1520 від 06.10.2017, № 1632 від 24.10.2017, № 225 від 02.02.2018 та № 339 від 23.02.2018, головним державним ревізором-інспектором Малюх Н.І. була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 27.07.2017 та з питань правильності нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 09.01.2014 по 27.07.2017. 
За результатами перевірки 27.03.2018 складений акт № 1644/18-28-13-03/2806204517/115, згідно з яким відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог пп. 298.1.4 п. 298.1 ст. 298 Податкового кодексу України в частині застосування спрощеної системи оподаткування в періоді з 01.01.2017 по 27.07.2017, п. 177.1, 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік на суму 159395,04 грн. та військового збору за 2017 рік на суму 13390,53 грн., абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, що призвело до заниження єдиного внеску на суму 58058,00 грн. та несвоєчасної його сплати, та п. 181.1 ст. 181, п. 183.4, 183.9, 183.10 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 200.1 ст. 200, що призвело до заниження податку на додану вартість за 2017 рік на суму 178540,00 грн.
На підставі висновків акту перевірки 11.05.2018 р. ГУ ДФС у Сумській області були прийняті: податкове повідомлення-рішення № 0032501303 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 340,00 грн.; податкове повідомлення-рішення № 0032511303 про збільшення грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, на суму 199243,80 грн., з яких: 159395,04 грн. – основний платіж, 39848,76 грн. – штрафні (фінансові) санкції; податкове повідомлення-рішення № 0032521303 про збільшення грошового зобов`язання за платежем військовий збір, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, на суму 16603,65 грн., з яких: 13282,92 грн. – основний платіж, 3320,73 грн. – штрафні (фінансові) санкції; та податкове повідомлення-рішення № 0032531303 про збільшення грошового зобов`язання по податку на додану вартість, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, на суму 223175,00 грн., з яких: 178540,00 грн. – основний платіж, 44635, 00 грн. – штрафні (фінансові) санкції.
Також, 12.07.2018 відповідачем було прийнято вимогу № Ф-5699-17 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, з урахуванням штрафу та пені в сумі 64520,73 грн., з яких: 58058,00 грн. – сума боргу (недоїмки), 6245,58 грн. – штраф, 217,15 грн. – пеня.
Вищевказані рішення відповідача, позивач оскаржив до Сумського окружного адміністративного суду у справі № 1840/3752/18.
За наслідками розгляду справи № 1840/3752/18, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування рішень відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2019 р. рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 р. скасовано. Прийнято постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування рішення задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення № 0032511303 від 11.05.2018 про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб; податкове повідомлення-рішення № 0032501303 від 11.05.2018 про застосування штрафних (фінансових) санкцій; податкове повідомлення-рішення № 0032521303 від 11.05.2018 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір; податкове повідомлення-рішення № 0032531303 від 11.05.2018 про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість; вимогу № Ф-5699-17 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Постановою Верховного Суду від 15.07.2019 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2019 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Сумського окружного адміністративного суду.
За наслідками нового розгляду справи № 1840/3752/18, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.10.2019, судом було відмовлено в задоволенні позовних вимог позивача. Вказане рішення суду на час розгляду справи № 480/2221/19 в суді першої інстанції не набрало законної сили.
Під час оскарження вищевказаних рішень у справі № 1840/3752/18 позивач встановив, що відповідач, окрім вищевказаних рішень, на підставі вищевказаного акту та з тих самих обставин, прийняв вимогу про сплату боргу з єдиного внеску № Ф-5699-17 від 14.05.2019 про донарахування 6462,70 грн., вимогу про сплату боргу з єдиного внеску № Ф-0032561303 від 11.05.2018 про донарахування 58058,00 грн., рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 00325713303 від 11.05.2018 на суму 5805,80 грн., рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за невстановленою формою звітності передбаченої Законом України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” № 0032541303 від 11.05.2018 на суму 170,00 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 0032551303 від 11.05.2018 на суму 486,93 грн.
Оскільки вказані рішення винесені одночасно – 11.05.2018р. (крім вимоги № Ф-5699-17 від 14.05.2019 ) з рішеннями, що оскаржуються в справі № 1840/3752/18, але не були своєчасно вручені позивачу та позивач дізнався про них коли вже неможливо було збільшити позовні вимоги у справі № 1840/3752/18, він оскаржив їх в судовому порядку та ці вимоги є предметом спору в межах справи № 480/2221/19.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку про їх необґрунтованість.
Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Що стосується рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДФС у Сумській області про сплату боргу з єдиного внеску № Ф-5699-17 від 14.05.2019 р. про донарахування 6462,70 грн., визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДФС у Сумській області про сплату боргу з єдиного внеску № Ф-0032561303 від 11.05.2018 р. про донарахування 58058,00 грн., визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 00325713303 від 11.05.2018 р. на суму 5805,80 грн., визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 0032551303 від 11.05.2018 р. на суму 486,93 грн., колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом
В межах розгляду справи № 1840/3752/18 судом було встановлено наступні обставини.
З 01.10.2015 р. до 01.10.2016 р. позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, був платником єдиного податку ІІ групи, що підтверджується витягом з Реєстру платників єдиного податку від 15.10.2015 р.
З 01.10.2016 р. по 31.12.2016 р. ФОП ОСОБА_1 перебував на загальній системі оподаткування, на яку його переведено на підставі заяви від 13.09.2016 р. про відмову від спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків та зборів та розрахунку доходу за попередній календарний рік, відповідно до якого загальна сума отриманих доходів складає 1208782,00 грн.
З 01.01.2017 р. по 27.07.2017 р. позивача переведено на спрощену систему оподаткування на підставі його заяви від 14.12.2016 р. про застосування спрощеної системи оподаткування та розрахунку доходу за попередній календарний рік, що підтверджується витягом з Реєстру платників єдиного податку від 23.01.2017 р. 
09.02.2017 р. позивач подав до відповідача декларацію платника єдиного податку за 2016 р., відповідно до якої загальний дохід у звітному періоді  визначений в сумі 1633503,40 грн., обсяг доходу, оподаткований за ставкою 15 відсотків - в сумі 66751,70 грн.
З 27.07.2017 р. ФОП ОСОБА_1 припинено підприємницьку діяльність, анульовано реєстрацію платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку, про що до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис.
28.08.2017 р. у зв`язку з виявленими помилками позивачем подана уточнююча податкова декларація, згідно з якою загальний дохід у 2016 р. визначений в сумі 1566751,70 грн., а обсяг доходу, оподаткований за ставкою 15 відсотків - в сумі 66751,70 грн.
29.11.2018 р. позивач подав уточнюючу податкову декларацію за 2016 р., відповідно до якої загальна сума доходу визначена в розмірі 1499731,70 грн. Зазначені декларації прийняті податковим органом.
Відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 р. по 27.07.2017 р. та з питань правильності нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 09.01.2014 р. по 27.07.2017 р., за результатами якої складено акт перевірки № 1644/18-28-13-03/ НОМЕР_1 /115 від 27.03.2018 р.
В акті перевірки зазначено про порушення позивачем, зокрема: пп. 298.1.4 п. 298.1 ст. 298 Податкового кодексу України в частині застосування спрощеної системи оподаткування в періоді з 01.01.2017 р. по 27.07.2017 р.; п. 177.1, 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік на суму 159395, 04 грн. та військового збору за 2017 рік на суму 13390,53 грн.; абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, що призвело до заниження єдиного внеску на суму 58058,00 грн. та несвоєчасної його сплати; п. 181.1 ст. 181, п. 183.4, 183.9, 183.10 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 200.1 ст. 200, що призвело до заниження податку на додану вартість за 2017 рік на суму 178540,00 грн.
На підставі висновків акту перевірки 11.05.2018 р. ГУ ДФС у Сумській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 11.05.2018 р.: № 0032501303 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 340,00 грн.; № 0032511303 про збільшення грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, на суму 199243,80 грн., з яких: 159395,04 грн. – основний платіж, 39848,76 грн. – штрафні (фінансові) санкції; № 0032521303 про збільшення грошового зобов`язання за платежем військовий збір, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, на суму 16603,65 грн., з яких: 13282,92 грн. – основний платіж, 3320,73 грн. – штрафні (фінансові) санкції; № 0032531303 про збільшення грошового зобов`язання по податку на додану вартість, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, на суму 223175,00 грн., з яких: 178540,00 грн. – основний платіж, 44635,00 грн. – штрафні (фінансові) санкції.
12.07.2018 р. відповідачем прийнято вимогу № Ф-5699-17 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, з урахуванням штрафу та пені, в сумі 64520,73 грн., з яких: 58058,00 грн. – сума боргу (недоїмки), 6245,58 грн. – штраф, 217,15 грн. – пеня.
Підставою для нарахування спірних податкових зобов`язань слугували висновки податкового органу щодо перевищення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 гранично допустимого розміру доходу в 2016 р. і як наслідок незаконність перебування його в 2017 р. на спрощеній системі оподаткування.
За результатами розгляду справи № 1840/3752/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 року по справі № 1840/3752/18 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 11.05.2018 р. № 0032511303, № 0032501303, № 0032521303, № 0032531303, вимогу від 12.07.2018 р. № Ф-5699-17 про сплату боргу.
Предметом спору у справі № 480/2221/18 є, зокрема, визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДФС у Сумській області про сплату боргу з єдиного внеску № Ф-5699-17 від 14.05.2019 р. про донарахування 6462,70 грн., визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДФС у Сумській області про сплату боргу з єдиного внеску № Ф-0032561303 від 11.05.2018 р. про донарахування 58058,00 грн., визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 00325713303 від 11.05.2018 р. на суму 5805,80 грн., визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 0032551303 від 11.05.2018 р. на суму 486,93 грн.
Колегія суддів зазначає, що 12.07.2018 р. відповідачем прийнято вимогу № Ф-5699-17 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, з урахуванням штрафу та пені, в сумі 64520,73 грн., яка включала в себе такі елементи: 1) 58058,00 грн. – сума боргу (недоїмки); 2) 6245,58 грн. – штраф; 3) 217,15 грн. – пеня.
В свою чергу, вимогою ГУ ДФС у Сумській області про сплату боргу з єдиного внеску № Ф-5699-17 від 14.05.2019 р. позивачу повторно донараховано 6462,70 грн. (сума штрафу та пені, яка вже включалася у вимогу № Ф-5699-17, яка була скасована в межах справи № 1840/3752/18). Також, вимогою ГУ ДФС у Сумській області про сплату боргу з єдиного внеску № Ф-0032561303 від 11.05.2018 р. повторно донараховано позивачу 58058,00 грн. (сума боргу (недоїмки), яка була включена у вимогу № Ф-5699-17, яка була скасована в межах справи № 1840/3752/18).
Оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили скасовано вимогу від 12.07.2018 р. № Ф-5699-17 про сплату боргу у розмірі 64520,73 грн., прийняті на підставі цієї вимоги вимога ГУ ДФС у Сумській області про сплату боргу з єдиного внеску № Ф-5699-17 від 14.05.2019 р. про донарахування 6462,70 грн. та вимога ГУ ДФС у Сумській області про сплату боргу з єдиного внеску № Ф-0032561303 від 11.05.2018 р. у розмірі 58058,00 грн. є протиправними та підлягають скасуванню.
З цих же підстав, протиправним є рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 00325713303 від 11.05.2018 р. на суму 5805,80 грн., яке прийняте на підставі вимоги ГУ ДФС у Сумській області про сплату боргу з єдиного внеску № Ф-0032561303 від 11.05.2018 р. у розмірі 58058,00 грн., яка в свою чергу, судом визнана протиправною і скасована. 
Крім того, судова колегія також вважає протиправним рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 0032551303 від 11.05.2018 р. на суму 486,93 грн., оскільки судом по справі № 1840/3752/18 скасовано рішення відповідача про зобов`язання позивача сплатити борг з єдиного внеску № Ф-0032561303 від 11.05.2018 р. у розмірі 58058,00 грн.
На підставі цього, колегія суддів зазначає, що хоча суду першої інстанції і не були відомі наведені вище обставини, оскільки рішення у справі № 1840/3752/18, на момент розгляду справи № 480/2221/19 не набрало законної, вказані обставини є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині.
Доводи контролюючого органу, які викладені у відзиві на апеляційну скаргу фактично стосуються суті виявлених під час проведення податкової перевірки порушень вимог законодавства і оцінка суті цим порушенням була надана в рамках справи № 1840/3752/18, де судом апеляційної інстанції виявлені порушення визнані такими, що не знайшли свого підтвердження. Оскільки рішення контролюючого органу, які є предметом спору в рамках справи № 480/2221/19 є похідними від тих рішень, які були предметом спору у справі № 1840/3752/18 та які були скасовані судом апеляційної інстанції, твердження податкового органу, викладені у відзиві на апеляційну скаргу щодо правомірності рішень, які є предметом спору у справі № 480/2221/19 є безпідставними.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
На підставі цього, колегія суддів дійшла до висновку рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.11.2019 року по справі № 480/2221/19 підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДФС у Сумській області про сплату боргу з єдиного внеску № Ф-5699-17 від 14.05.2019 р. про донарахування 6462,70 грн., визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДФС у Сумській області про сплату боргу з єдиного внеску № Ф-0032561303 від 11.05.2018 р. про донарахування 58058,00 грн., визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 00325713303 від 11.05.2018 р. на суму 5805,80 грн., визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 0032551303 від 11.05.2018 р. на суму 486,93 грн., з прийняттям нового рішення про задоволення позову в цій частині.
Що стосується рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за невстановленою формою звітності передбаченої Законом України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” № 0032541303 від 11.05.2018 на суму 170,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в цій частині суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем правомірно встановлено порушення позивачем вимог п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” щодо несвоєчасного подання до податкового органу звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з абз. 5 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI, розділу III п. 3.2 наказу Міндоходів України від 09.09.2013 р. № 454 “Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до фіскальних органів звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом для них є календарний рік.
Перевіркою питань щодо подання звітів про суми нарахованого єдиного внеску встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 в результаті несвоєчасного подання до Буринського відділення Конотопської ОДПІ звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, а саме: Додатку № 5 та таблиці 2 Додатку № 5 (нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування) за 2017 рік, які були подані 20.02.2018 р. за № 1677.
В результаті цього порушення було складено рішення № 0032541303 від 11.05.2018 р. на суму штрафної санкції за несвоєчасне подання звітності по ЄСВ в розмірі 170 грн.
Оскільки звітність щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2017 рік була подана позивачем 20.02.2018 р., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення № 0032541303 від 11.05.2018 р. є обґрунтованим. Апелянтом на спростування висновків суду першої інстанції в цій частині доводів не наведено.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. 
Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах “Салов проти України” (№ 65518/01; пункт 89), “Проніна проти України” (№ 63566/00; пункт 23) та “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.11.2019 року по справі № 480/2221/19 в цій частині прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.
Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 139 КАС України, пропорційно до частини задоволених позовних вимог майнового характеру.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.11.2019 року по справі № 480/2221/19 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДФС у Сумській області про сплату боргу з єдиного внеску № Ф-5699-17 від 14.05.2019 р. про донарахування 6462,70 грн., визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДФС у Сумській області про сплату боргу з єдиного внеску № Ф-0032561303 від 11.05.2018 р. про донарахування 58058,00 грн., визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 00325713303 від 11.05.2018 р. на суму 5805,80 грн., визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 0032551303 від 11.05.2018 р. на суму 486,93 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДФС у Сумській області про сплату боргу з єдиного внеску № Ф-5699-17 від 14.05.2019 р. про донарахування 6462,70 грн.
Визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДФС у Сумській області про сплату боргу з єдиного внеску № Ф-0032561303 від 11.05.2018 р. про донарахування 58058,00 грн.
Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 00325713303 від 11.05.2018 р. на суму 5805,80 грн.
Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 0032551303 від 11.05.2018 р. на суму 486,93 грн.
В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.11.2019 року по справі № 480/2221/19 залишити без змін. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (код ЄДРПОУ 43144399) на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 1537,52 грн.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.М. Григоров    З.Г. Подобайло   	
Повний текст постанови складено  02.10.2020 року