ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1223/20 Справа № 200/7363/15 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 року                        Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Варенко О.П., Городничої В.С.
розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,
на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року
по справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за участю третіх осіб: Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг дозвільних процедур, виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Дніпропетровську ради про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом знаття з реєстрації, зобов`язання виконати дії, -

ВСТАНОВИЛА:
       В квітні 2015 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за участю третіх осіб: Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг дозвільних процедур, виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Дніпропетровську ради про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом знаття з реєстрації, зобов`язання виконати дії.
Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року позов  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 за участю третіх осіб: Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг дозвільних процедур, виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Дніпропетровську ради про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом знаття з реєстрації, зобов`язання виконати дії - задоволено.
Усунуто ОСОБА_2 перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстраційного обліку в квартирі за вказаною адресою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Зобов`язано Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг дозвільних процедур зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в квартирі АДРЕСА_1 ).
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_2 понесені витрати по справі - сплачений судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено.
Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за участю третіх осіб: Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг дозвільних процедур, виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Дніпропетровську ради про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом зняття з реєстрації, зобов`язання виконати дії - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 267,96 грн.
Постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року по справі №200/7363/15-ц та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.
У відзиві ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року просить рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вважає що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
Судом першої інстанції встановлено, що 14.05.2014 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М., укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю та іноземною інвестицією "НОВИЙ ДІМ", придбала у зазначеного Товариства квартиру АДРЕСА_1 . 
Як зазначено у вказаному договорі купівлі-продажу, квартира АДРЕСА_1 належить продавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 15.01.2014 року, індексний номер 16146949, Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області.
Відповідно до п.6 цього договору купівлі-продажу продавець, зокрема, свідчить, що має законне право на продаж квартири за цим договором, що малолітні та неповнолітні діти не мають права проживання, користування квартирою та не перебувають на реєстраційному обліку у вищевказаній квартирі.
На підставі вказаного договору купівлі-продажу за позивачкою зареєстровано право власності на зазначену квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, що підтверджується Витягом № 21595846 від 14.05.2014 року.
Також судом першої інстанції встановлено, що на час розгляду справи зазначений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , є дійсним, неправомірність придбання позивачем цієї квартири в установленому законом порядку не визнавалася.
Після придбання у власність квартири позивачці стало відомо, що у належній їй квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані невідомі їй особи - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітня донька ОСОБА_3 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
13 березня 2015 року позивач звернулася до Бабушкінського районного відділу Державної міграційної служби України ГУ в Дніпропетровській області з заявою, на яку 30.03.2015 року отримала відповідь про те, що по облікам Бабушкінського РВ в період з 14.05.2014 року по 30.03.2015 року ОСОБА_1 , 1954 р.н., та ОСОБА_3 , 1985 р.н., реєстрацію місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 не здійснювали, оскільки були зареєстровані до купівлі-продажу вказаної квартири, а малолітня ОСОБА_5 , 2014 р.н., була зареєстрована до батька згідно наказу МВС України № 1077 від 22.11.2012 року. Для зняття вказаних осіб з реєстраційного обліку позивачці було рекомендовано звернутися до суду.
Відповідно до Довідки від 27.02.2014 року інд. 1211 вих.№ 595, виданої Бабушкінським районним відділом Державної міграційної служби України ГУ в Дніпропетровській області за обліками реєстрації/зняття з реєстраційного обліку картотеки форми Б Бабушкінського РВ у м. Дніпропетровську відомості стосовно б. АДРЕСА_1 відсутні.
Як вбачається з Довідки від 01.09.2015 року № 01/09-01, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю та іноземною інвестицією "НОВИЙ ДІМ", зазначене товариство у якого ОСОБА_2 14.05.2014 року придбала квартиру АДРЕСА_1 , було власником цієї нерухомості на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 16146949, видане 15.01.2014 року Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. На дату придбання у вказаній квартирі були відсутні проживаючі та зареєстровані особи, квартира знаходилась у стані непридатному для проживання, потребувала внутрішніх оздоблювальних робіт, встановлення сантехнічного та іншого обладнання.
Як вбачається з копій карток реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , наданих суду 31.08.2015 року Бабушкінським районним відділом у м.Дніпропетровську Головного управління в Дніпропетровській області, а також з паспортів громадян України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за вказаною адресою 05.06.2014 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за вказаною адресою 16.06.2014 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за вказаною адресою 18.08.2014 року.
Також, судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідачі в квартирі АДРЕСА_1 ніколи не проживали, речі їх в квартирі відсутні, витрати за комунальні послуги за вказаною адресою вони не несуть, вони мають інше місце проживання.
Рішенням №3 сумісного засідання адміністрації і профспілкового комітету Дніпропетровського авторемзаводу №2 від 23.05.96 р. розподілу квартир по АДРЕСА_1 постановлено виділити трикімнатну квартиру ОСОБА_1 - житловою площею 35,20 кв.м., загальною площею 58,92 кв.м., 3 поверх, квартира НОМЕР_1 на склад сім"ї з 4 осіб.
Рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів №387 від 16.08.1996 року "Про затвердження протоколу засідання громадської комісії по житлових питаннях при виконкомі" затверджено протокол №8 від 15.08.96 р. засідання громадської комісії при виконкомі; надано ОСОБА_1 житлову площу за місцем роботи ДАРЗ-2 3х35,20.
Відповідно до Розпорядження Дніпропетровського міського голови № 634-р від 30.12.2013 року "Про присвоєння адреси житловому будинку по АДРЕСА_1 (колишня адреса - АДРЕСА_1 ); зобов"язано ТОВ ІІ "НОВИЙ ДІМ" у тримісячний термін з дня виходу розпорядження встановити таблички із зазначенням найменування проїзду та номера житлового будинку.
Разом з цим, рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної ради № 472 від 16.07.2004 року "Про затвердження протоколу засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі" внесено зміни у раніше прийняті рішення виконкому і п.1.10.1. цього рішення відмінено рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів № 387 від 16.08.1996 року "Про затвердження протоколу засідання громадської комісії по житлових питаннях при виконкомі" в частині надання житлової площі за місцем роботи в буд. АДРЕСА_1 згідно рішення виконавчого комітету міської ради від 17.04.03р. № 1110 про ліквідацію житлового будівельного кооперативу № 440 за адресою АДРЕСА_1 .
Цим рішенням, яке є чинним на час розгляду даної справи, вирішено ордери на житлові приміщення, які були видані наведеним у рішенні громадянам анулювати і відновити на квартирному або кооперативному обліку з урахуванням постановки на облік як таких, що не реалізували своїх житлових потреб згідно діючого законодавства.
Таким чином, вказаним рішенням скасоване рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів № 387 від 16.08.1996 року "Про затвердження протоколу засідання громадської комісії по житлових питаннях при виконкомі" про надання ОСОБА_1 житлової площі за вказаною адресою.
Тобто, відповідачі з дитиною безпідставно є зареєстрованими в квартирі АДРЕСА_1 , чим порушуються права позивача на володіння, користування та розпорядження цієї квартирою, яка вимушена нести витрати на сплату комунальних послуг за всіх осіб, що зареєстровані в квартирі.
Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Таким чином, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що відповідачі з дитиною безпідставно зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 , оскільки рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів від 16 серпня 1996 року № 387 про надання їм ордера на спірну квартиру скасовано рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради від 16 липня 2004 року №472 і вони ніколи у квартирі не проживали. А тому, цим порушуються права позивача на володіння, користування та розпорядження цієї квартирою, яка вимушена нести витрати на сплату комунальних послуг за всіх осіб, що зареєстровані у квартирі.
       Доводи апеляційної скарги, що копія рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради №472 від 16.07.2004 року "Про затвердження протоколу засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі" не містить супровідного листа та не завірена належним чином, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки судом першої інстанції було досліджено всі надані сторонами докази та в достатньому обсязі встановлено обставини справи.
       Твердження апелянта, що зазначені в позові вимоги щодо усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом зняття з реєстрації є необґрунтованими, оскільки реєстрація відповідачів жодним чином не порушує право позивача на користування, володіння та розпорядження, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що суперечать наявним в матеріалах справи доказам.
       Як вбачається, з матеріалів справи, ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. 
       А тому, позивач обґрунтовано пред`явила позов як власник вказаної квартири, щодо якої чиняться перешкоди, та внаслідок дій відповідачів порушується її право власника на користування своїм майном.
Доводи апелянта, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, чим порушив принцип диспозитивності цивільного процесу задовольнивши позовні вимоги, що не були заявлені позивачем і не розглядалися судом першої інстанції, колегія суддів вважає недоречними, оскільки позивач пред`явила позов як власник нерухомого майна і основною її вимогою є усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою.
При цьому, безпосередньо саме рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням і є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-
       
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України. 

       Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко 

В.С.Городнича