ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

29 вересня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №591/7422/14-ц 
Номер провадження 22-ц/816/2025/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Левченко Т. А. 
за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 14 серпня 2020 року в складі судді Северинової А.С., постановленої у м. Суми, повний текст якої складений 14 серпня 2020 року, -    

                                                           в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Заява мотивована тим, що 02 лютого 2015 року Зарічним районним судом м. Суми було видано виконавчий лист №591/7422/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 01 квітня 2003 року у сумі 1494,69 доларів США та судові витрати у сумі 278,52 гр. Посилаючись на те, що при підготовці виконавчого документа для направлення до органів державної виконавчої служби з`ясувалось, що вказаний виконавчий лист було втрачено, тому позивач просив суд поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видати дублікат виконавчого листа №591/7422/14-ц, що був виданий 02 лютого 2015 року Зарічним районним судом м. Суми. 

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 серпня 2020 року заяву АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. 
Видано дублікат виконавчого листа №591/7422/14-ц на виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 грудня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №SUH0G001531123 від 01 квітня 2003 року у сумі 1494,69 доларів США та судових витрат у сумі 278 грн 52 коп. 
У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовлено. 

Вказану ухвалу суду боржник ОСОБА_1 оскаржив в апеляційному порядку. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні вимог заяви  АТ КБ «ПриватБанк».
В доводах апеляційної скарги зазначається, що судом першої інстанції не було з`ясовано, при яких обставинах було втрачено виконавчий лист та на підставі якого виконавчого документа було відкрито виконавче провадження за №86285 та чи дійсно воно перебувало на примусовому виконанні у виконавчій службі.  
Крім того, боржник ОСОБА_1 вказав і на те, що висновки суду про пред`явлення заявником виданого Зарічним районним судом м. Суми 02 лютого 2015 року виконавчого листа до виконання про виконання рішення обґрунтовані на підставі довідки начальника Зарічного відділу ДВС у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 30 липня 2020 року, що на думку боржника, є сумнівним доказом. 

Відзив на апеляційну скаргу від стягувача АТ КБ «ПриватБанк» не надходив, письмові заперечення також.
Ухвала суду в частині відмови у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про поновлення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання сторонами не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається. 

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23 грудня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість   за  кредитним   договором   № SUH0G001531123  від  01 квітня 2003 року у сумі 1494,69 доларів США та судові витрати у сумі 278 грн 52 коп. (а.с. 75-76).
На виконання вказаного рішення суду Зарічним районним судом м. Суми було видано виконавчий лист, який 06 лютого 2015 року був отриманий представником ПАТ КБ «ПриватБанк» для подальшого звернення до органів державної виконавчої служби (а.с. 86).
Відповідно до довідки начальника Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 30 липня 2020 року за № 86285 на виконанні у Зарічному відділі державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа  №591/7422/14-ц, виданого 02 лютого 2015 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 1494,69 доларів США та судового збору у сумі 278 грн 52 коп. Оригінал виконавчого документа було втрачено під час реорганізації відділу. Станом на 30 липня 2020 року виконавчий документ втрачено (а.с. 92).

Частково задовольняючи заяву АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист № 591/7422/14-ц перебуває на виконанні у Зарічному відділі державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), однак оригінал виконавчого документа було втрачено під час реорганізації відділу, що підтверджується довідкою начальника Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 30 липня 2020 року за № 86285. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони є законними і обґрунтованими.

Відповідно до ст. 124  Конституції України та  ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. 
Підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» визначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
Аналізуючи зміст даної норми, колегія суддів дійшла висновку, що підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата, якщо при цьому строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив. 
За змістом статей  22, 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року за №606-XIV виконавчі документи, видані на примусове виконання судового рішення, можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року. 
Строки пред`явлення  виконавчого документу до виконання перериваються пред`явленням виконавчого листа до виконання. 
З матеріалів справи вбачається, що боржник в добровільному порядку рішення суду не виконав. Представником ПАТ КБ «ПриватБанк» отримано виконавчий лист для примусового виконання судового рішення та звернуто його до виконання.  
Таким чином, з метою недопущення порушення права ПАТ КБ «ПриватБанк» на справедливий суд, складовою частиною якого є виконання судового рішення, та права власності банку на грошові кошти, надані боржникам в кредит, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для видачі дубліката виконавчого листа. 
Та обставина, що стягувач АТ КБ «ПриватБанк» в обґрунтування вимог заяви помилково вказав на те, що виконавчий лист не було пред`явлено до виконання та про його втрату при підготовці для направлення до органів ДВС, на переконання колегії суддів, не свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для видачі дубліката виконавчого листа. 
Зокрема, як уже зазначалось вище, факт пред`явлення стягувачем ПАТ КБ  «ПриватБанк» виконавчого листа, виданого Зарічним районним судом м. Суми 02 лютого 2015 року, до виконання підтверджується довідкою від 30 липня 2020 року №8/86285, наданою начальником Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)  Кубраковим К.П.  
Посилання боржника ОСОБА_1 на неотримання інформації про відкриття  виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом не підтверджує недостовірність наданої начальником Зарічного відділу ДВС інформації стосовно перебування на виконанні у відділі виконавчого провадження з примусового виконання  вище зазначеного  виконавчого листа та обставини його втрати.   

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Оскільки у задоволенні вимог апеляційної скарги необхідно відмовити, тому відсутні підстави для відшкодування боржнику судових витрат зі сплати судового збору за апеляційний перегляд ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 1; 375; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

                                                              п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 14 серпня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 вересня 2020 року.

Головуючий:                                                             С.Г.  Хвостик (суддя - доповідач)

Судді:                                                                          В.І. Криворотенко

                                                                                      Т.А. Левченко