ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5105/20 Справа № 201/2007/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - Куценко Т.Р., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу 
       Комунального підприємства «Управління по ремонту 
       та експлуатації         автошляхів» Дніпровської міської ради, 
на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, грошових коштів та витрат, - 
ВСТАНОВИЛА: 
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, грошових коштів та витрат (а.с. 3-7), який в подальшому уточнила (а.с. 43-48).
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10 січня 2019 року позивач, керуючи своїм автомобілем «КІА Венга», потрапила в ДТП через незадовільний стан дорожнього покриття на перехресті вулиць Василя Чапленка і вул. Вокзальної в районі будинку № 16 по вул. Василя Чапленка в м. Дніпро, чим їй було завдано матеріальних збитків через пошкодження транспортного засобу.
Позивач викликала патрульну поліцію для фіксування ДТП.
Того ж дня патрульною поліцією було відібрано у позивача пояснення, складено схему ДТП, протокол огляду ділянки дороги та рапорт.
12 січня 2019 року старшим інспектором відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Дніпропетровській області капітаном поліції Маштак Є.І. складено рапорт, яким встановлено відсутність в діях позивача порушень вимог п. 12.3 ПДР України.
30 січня 2019 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 216547 про притягнення до адміністративної відповідальності заступника начальника КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» ДМР ОСОБА_2
26 січня 2018 року позивач звернулась до судового експерта Чернецького М.В. для отримання висновку експертного автотоварознавчого дослідження по встановленню матеріальних збитків, спричинених ДТП.
05 лютого 2019 року нею було отримано висновок експерта згідно якого, вартість відновлювального ремонту складає 30 630,32 грн., а з урахуванням амортизаційного зносу та року випуску транспортного засобу складає 19 729,02 грн.
Позивач неодноразово зверталась до відповідачів стосовно мирного врегулювання спору та відшкодування відповідачами завданих їй матеріальних збитків, але фактично отримала відмову. Вважає, що вказану шкоду повинні відшкодовувати відповідачі в повному обсязі в межах своєї відповідальності: за всі ремонтні роботи, шкоду, витрати на експертне дослідження пошкодженого автомобіля позивача, поштові та судові витрати. 
Просила суд стягнути солідарно з КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» ДМР та ДМР на її користь збитки у розмірі 20 9997,02 грн., з яких 19 729,02 грн. - сума на відновлення пошкодженого транспортного засобу позивача, 1 200 грн. - послуга по виготовленню висновку експертного автотоварознавчого дослідження, 68 грн. - витрати на поштові відправлення листів відповідачам, а також просила стягнути з відповідачів судовий збір.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року заявлені позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 збитки на відновлення пошкодженого транспортного засобу в сумі 19 729 грн. 02 коп., оплата послуг автотоварознавця в сумі 1 200 грн., поштові витрати - 68 грн. і судові витрати в вигляді судового збору в сумі 768 грн. 40 коn., а всього 21 765 грн. 42 коп. 
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про відшкодування збитків, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, грошових коштів та витрат відмовлено (а.с. 229-233).
КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» ДМР з рішенням суду не погодилось та подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині визначення розміру збитків на відновлення пошкодженого транспортного засобу в сумі 19 729,02 грн. та оплати послуг автотоварознавця в сумі 1 200 грн. скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» ДМР на користь позивача збитки на відновлення пошкодженого транспортного засобу в сумі 8 140 грн., поштові витрати в сумі 68 грн. і судові витрати у вигляді судового збору, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є необгрунтованим, судом допущена неповнота та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, а також на неправильне дослідження та оцінку доказів по справі /а.с. 238-243/.
ОСОБА_1 та ДМР не скористались своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.
Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки заявником оскаржується рішення суду лише в частині визначення розміру збитків на відновлення пошкодженого транспортного засобу в сумі 19 729,02 грн. та оплати послуг автотоварознавця в сумі 1 200 грн., колегія суддів в іншій частині рішення суду не перевіряє.
Задовольняючи частково заявлені позовні вимоги суд першої інстанції обґрунтував своє рішення тим, що позивачем обгрунтовано та доведено відповідними доказами позовні вимоги. Винними діями відповідача КП УРЕА ДМР в зв`язку з невживанням своєчасних заходів з усунення ями на автодорозі позивачу дійсно було завдано матеріальної шкоди. Матеріальна шкода полягає в витратах позивача на ремонтно-відновлювальні роботи пошкодженого його автомобіля та іншими витратами, пов`язаними з цим.
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.
Судом встановлено, що 10 січня 2019 року позивач, керуючи своїм автомобілем «КІА Венга», потрапила в ДТП через незадовільний стан дорожнього покриття на перехресті вулиць Василя Чапленка і вул. Вокзальної в районі будинку № 16 по вул. Василя Чапленка в м. Дніпро, чим їй було завдано матеріальних збитків через пошкодження транспортного засобу. Вказані обставини підтверджуються письмовими поясненнями позивача у позові, рапортом поліцейського 2 взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Дніпропетровській області ДПП рядового поліції Синчука І.І. від 10.01.2019 року (а.с. 11, 54), рапортом старшого інспектора відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Дніпропетровській області ДПП капітана поліції Маштак Є.І. від 12.01.2019 року (а.с. 10 зв., 53), схемою місця ДТП від 10.01.2019 року (а.с. 11 зв.-12, 55-56), актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (а.с. 12 зв., 57) та протоколом про адміністративне правопорушення від 30.01.2019 року (а.с. 13, 58).
Автомобіль «КІА Venga», д.н.з. НОМЕР_1 належить позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с. 9 зв.-10, 52) та договором купівлі-продажу транспортного засобу 1242/2019/1592130 від 31.07.2019 року (а.с. 156).
Позивач викликала патрульну поліцію для фіксування ДТП, що підтверджується рапортом поліцейського 2 взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Дніпропетровській області ДПП рядового поліції Синчука І.І. від 10.01.2019 року (а.с. 11, 54). 
Того ж дня патрульною поліцією було відібрано у позивача пояснення, складено схему ДТП (а.с. 11 зв.-12, 55-56) та акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (а.с. 12 зв., 57).
12 січня 2019 року старшим інспектором відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Дніпропетровській області капітаном поліції Маштак Є.І. складено рапорт, яким встановлено відсутність в діях позивача порушень вимог п. 12.3 ПДР України (а.с. 10 зв., 53).
30 січня 2019 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 216547 про притягнення до адміністративної відповідальності заступника начальника КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» ДМР ОСОБА_2 (а.с. 13, 58).
26 січня 2018 року позивач звернулась до судового експерта Чернецького М.В. для отримання висновку експертного автотоварознавчого дослідження по встановленню матеріальних збитків, спричинених ДТП.
05 лютого 2019 року нею було отримано висновок експерта № 3296 від 26.01.2019 року згідно якого, вартість відновлювального ремонту складає 30 630,32 грн., а з урахуванням амортизаційного зносу та року виписку транспортного засобу складає 19 729,02 грн. (а.с. 22-29), також ремонтну калькуляцію (а.с. 29 зв. - 30), акт технічного огляду транспортного засобу (а.с. 30 зв. - 31) та фототаблицю (а.с. 32-33).
Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КупАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 850 грн. (а.с. 129). Вказана постанова суду в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили 06.04.2019 року, що підтверджується відповідною відміткою суду на вказаній постанові (а.с. 129 зв.).
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2019 року відносно ОСОБА_2 встановлено факт, що винними у вказаній дорожньо-транспортній пригоді є саме сторона відповідача КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» ДМР в особі ОСОБА_2 При цьому порушення цією особою ДСТУ і правил дорожнього руху України знаходилось у прямому причинно-наслідковому зв`язку із наслідками у вигляді пошкодження автомобіля позивача та завдання позивачу матеріальних збитків. 
Позивач сама та через свого адвоката неодноразово зверталась до КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» ДМР та ДМР стосовно мирного врегулювання спору та відшкодування відповідачами завданих їй матеріальних збитків, але фактично отримала відмову. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами наявними в матеріалах справи, а саме: відповідю Департаменту благоустрою та інфраструктури ДМР № 3/5-158 від 18.01.2019 року (а.с. 16 зв., 62), відповідю Департаменту благоустрою та інфраструктури ДМР № 3/5-217 від 25.01.2019 року (а.с. 17, 63), відповідю КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» ДМР № 73 від 22.01.2019 року (а.с. 18, 65, 186), відповідю ДМР № 7/10-332 від 05.02.2019 року (а.с. 18 зв. - 19, 66, 185), адвокатськими запитами (а.с. 35-36, 127-128) та заявами позивача про відшкодування матеріальної шкоди (а.с. 187-188, 245).
Зі змісту відповідей Департаменту благоустрою та інфраструктури ДМР № 3/5-158 від 18.01.2019 року (а.с. 16 зв., 62) та № 3/5-217 від 25.01.2019 року (а.с. 17, 63) вбачається, що за інформацією підпорядкованого департаменту КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» ДМР зазначена у запиті ділянка дороги, на перехресті вул. Василя Чапленка та вул. Вокзальна у м. Дніпрі не перебуває на балансі підприємства.
Зі змісту відповіді КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» ДМР № 73 від 22.01.2019 року (а.с. 18, 65, 186) вбачається, що зазначена у запиті ділянка дороги, на перехресті вул. Василя Чапленка та вул. Вокзальна у м. Дніпрі не перебуває на балансі підприємства. Також, запропоновано з цього приводу звернутись до відповідних органів ДМР у відповідності до рішення ДМР від 25.04.2018 року № 90/31.
Згідно відповіді ДМР № 7/10-332 від 05.02.2019 року (а.с. 18 зв. - 19, 66, 185), відповідно до рішення міської ради від 25.07.2018 року № 69/34 до компетенції КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» ДМР належить надання послуг (виконання робіт) з утримання, експлуатації, ремонту та реконструкції автошляхів та тротуарів м. Дніпра, яке є самостійною юридичною особою.
Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Частиною 3 статті 14 і частиною 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.
Згідно з ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження;визначення структур управління, проектування, будівництва та утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів; участь у розробці положень про спеціальні структури управління дорожнім рухом; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; організація і здійснення заходів, спрямованих на захист навколишнього природного середовища; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; передача права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншим юридичним особам; визначення нормативів та виділення необхідних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів; передача права на будівництво комунальних та інших споруд, прокладання комунікацій, на захисні роботи і споруди, сервісні споруди та обладнання відповідно до чинного законодавства; проведення робіт по створенню і утриманню придорожніх зелених насаджень та інше; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; влаштування місць для зупинок транспортних засобів, стоянок і відпочинку учасників дорожнього руху та створення інших об`єктів дорожнього сервісу; розробка та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів системами термінового зв`язку для виклику Національної поліції, екстреної медичної допомоги та технічної допомоги; обладнання доріг, вулиць та залізничних переїздів технічними засобами регулювання дорожнього руху та їх утримання; проведення лінійного аналізу аварійності на підвідомчих автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; виявлення аварійно-небезпечних ділянок та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і впровадження у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху; забезпечення роботи спеціалізованих служб по здійсненню заходів щодо організації дорожнього руху; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; вирішення інших питань дорожнього руху згідно з чинним законодавством.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.
Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху встановлює ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», який є чинним від 01 січня 1998 року (далі - ДСТУ 3587-97).
Ці вимоги ДСТУ 3587-97 є обов`язковими.
Автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.
Відповідно до пункту 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року (далі - Правила), ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління «Укравтодору», а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.
У п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 (далі - Правила) встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.
Вказані Правила є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів і користувачів (п. 1).
Таким чином, колегія суддів враховуючи вищевказані обставини та норми матеріального права приходить до висновку, що КП «УРЕА» ДМР несе обов`язок постійного контролю експлуатаційного стану усіх елементів дорожніх об`єктів та негайного усунення виявлених пошкоджень чи інших перешкод в дорожньому русі. Вказані вище обов`язки КП «УРЕА» ДМР не були виконані, у зв`язку з чим позивачу завдана шкода у результаті ДТП. Тому, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про стягнення саме з відповідача КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» ДМР суму матеріального збитку необхідної для проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача у розмірі 19 729,02 грн.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в частині стягнення з відповідача КП «УРЕА» ДМР матеріального збитку у розмірі 19 729,02 грн. правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вказаних позовних вимог. Рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалено з додержання вимог матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування в цій частині.
Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Вимоги ОСОБА_1 про відшкодування витрат на проведення експертизи не підлягають задоволенню, оскільки з огляду на статтю 22 ЦК України зазначені витрати не є збитками.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, встановивши, що суд першої інстанції, внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з КП «УРЕА» ДМР оплату послуг автотоварознавця у сумі 1 200 грн., колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги КП «УРЕА» ДМР та скасування рішення суду першої інстанції в цій частині з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог, у зв`язку з їх необгрунтованістю.
Доводи скарги стосовно висновку № 3296 від 26.01.2019 року складений судовим експертом автотоварознавцем Чернецьким М.В., колегією суддів не беруться до уваги, оскільки вказані доводи зводяться до оцінки вказаного висновку, однак, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.
Крім того, колегія суддів хоче зауважити, що у разі незгоди із сумою матеріальних збитків відповідач має право звернутися до суду із клопотанням про проведення автотоварознавчої експертизи, однак, як вюасається з матеріалів справи, КП «УРЕА» ДМР не скористалось вказаним правом.
Доводи скарги стосовно доказів наданих позивачем до своїх заяв № 1 та № 2 про відшкодування матеріальної шкоди (а.с. 187-188, 245) на підтвердження витрат щодо ремонту пошкодженого автомобілю, а саме: замовлення № СС-0005 від 17.01.2019 року на суму 1 540 грн. (а.с. 220, 250), замовлення № 0000000004 від 17.01.2019 року на суму 5 900 грн. (а.с. 221, 252) та замовлення № 84757/81 від 15.01.2019 року на суму 700 грн. (а.с. 83, 222, 251), колегією суддів не беруться до уваги, враховуючи наступне.
Згідно акту технічного огляду тарнспортного засобу № 3296 від 23.01.2019 року, складеного судовим експертом Чернецьким М.В. (а.с. 30 зв. - 3, 77 зв. - 78), при огляді встановлено пошкодження, а саме: - бампер передній - зруйнований зліва, відсутній фрагмент деталі; - екран нижній переднього бамперу - деформований дугообразно; - противотуманна фара, ліва - зруйнований корпус; підкрилок передній лівий - зруйнований, відсутній фрагмент; диск колеса передній лівий - диформація по кромці, мікротріщина 3-4 см.; амортизатор передній лівий - протікання рідини; поворотний кулак лівий; амортизатор передній лівий.
Згідно замовлення № 84757/81 від 15.01.2019 року на суму 700 грн. (а.с. 83, 222, 251) виконано роботи, а саме: розвал-сходження та шиномонтаж.
Згідно замовлення № СС-0005 від 17.01.2019 року на суму 1 540 грн. (а.с. 220, 250) виконано роботи, а саме: заміна стійок передніх, розвал-сходження та шиномонтаж.
Згідно замовлення № 0000000004 від 17.01.2019 року на суму 5 900 грн. (а.с. 221, 252) виконано роботи, а саме: знімання/установка переднього бамперу, ремонт переднього бамперу, ремонт туманки передньої лівої, заміна підкрилка лівого, фарбування переднього бампера та мийка.
Таким чином, вищевказаними замовленнями не підтверджується факт повного відновлення пошкодженого автомобіля, а лише підтверджують факт проведення певних робіт щодо ремонту пошкодженого автомобіля та розмір вартості такого ремонту. 
Доводи скарги щодо замовлень № 86869 від 13.08.2019 року на суму 4 556 грн. (а.с. 154) та № 86903 від 01.08.2019 року на суму 1 880 грн. (а.с. 155) наданих позивачем на підтвердження понесених витрат щодо відновлювального ремонту пошкодженого автомобілю, колегією суддів не беруться до уваги, оскільки вказані доводи зводяться до оцінки вказаних документів, однак, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Крім того, вказані документи не спростовують висновки судового експерта щодо розміру збитків завданих позивачу у результаті пошкодження належного їх автомобілю.
Крім того, вищевказані замовлення не були підставою для визначення судом першої інстанції розміру відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля у розмірі 19 729,02 грн., а тому вищевказані доводи скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції щодо визначення розміру збитків, які суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача у розмірі 19 729,02 грн. При визначені розміру збитків судом було враховано висновок судового експерта товарознавця № 3296 від 26.01.2019 року, висновки якого відповідачем у встановлені чинним процесуальним законодавством не спростовано.
Враховуючи вищевикладене, доводи скарги стосовно того, що документи, які підтверджують дійсний розмір збитків це - замовлення № СС-0005 від 17.01.2019 року на суму 1 540 грн. (а.с. 220, 250), замовлення № 0000000004 від 17.01.2019 року на суму 5 900 грн. (а.с. 221, 252) та замовлення № 84757/81 від 15.01.2019 року на суму 700 грн. (а.с. 83, 222, 251) є безпідставними та є припущеннями заявника, однак, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга КП «УРЕА» ДМР підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача оплати послуг автотоварознавця у сумі 1 200 грн. скасуванню, оскільки судом першої інстанції при ухваленні рішення в цій частині було невірно застосовано норми матеріального права, а в іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, оскільки винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. 
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що рішення суду скасовано лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача оплати послуг автотоварознавця у сумі 1 200 грн., судовий збір за подання позову стягнутий рішенням суду на користь позивача у розмірі 768,40 грн. зміні не підлягає. 
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що КП «УРЕА» ДМР оскаржувалось рішення лише в частині стягнення розміру збитків у розмірі 19 729,02 грн. та оплати послуг автотоварознавця у сумі 1 200 грн., що разом становить 20 929,02 грн. та враховуючи, що апеляційна скарга задоволена лише в частині скасування рішення щодо стягнення оплати послуг автотоварознавця у сумі 1 200 грн., колегія суддів приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «УРЕА» ДМР судового збору пропорційно задоволеній частині апеляційної скарги у розмірі 65,81 грн., що становить 5,71% від сплаченого при поданні апеляційної скарги судового збору.

керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради - задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року в частині стягнення з Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 оплати послуг автотоварознавця в сумі 1 200 грн. - скасувати з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.
В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 65,81 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

Судді:                                                                Е.Л. Демченко         
       
                                                                       М.О. Макаров