УХВАЛА

09 вересня 2020 року 
м. Київ
Справа №  923/1121/17 
Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Сухового В.Г.,
перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Тім" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 (головуючий суддя Савицький Я.Ф., судді Лавриненко Л.В., Ярош А.І.) та рішення Господарського суду Господарського суду Херсонської області від 05.09.2019 (суддя Гридасов Ю.В.) у справі № 923/1121/17
за позовом Приватного підприємства "Шато"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Тім"
про визнання договорів недійсними,

ВСТАНОВИВ:
05.08.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Грін Тім" надіслало безпосередньо на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 та рішення Господарського суду Господарського суду Херсонської області від 05.09.2019 у справі № 923/1121/17.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.
За змістом пункту 1 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Таким чином, із огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, касаційна скарга має містити:  
пункт 1) - формулювання висновку щодо застосування норми права із зазначенням цієї норми права з викладенням правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також покликання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких правовідносинах; 
пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та мотивів такого обґрунтування відступлення; 
пункт  3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній. 
У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених положень Господарського процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Таким чином процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбаченої (передбачених) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.
У доводах даної касаційної скарги зазначено про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права як у правовідносинах, щодо яких існує висновок Верховного Суду про таке застосування, так і у правовідносинах, у яких такий висновок відсутній. 
Також, визначено дві підстави касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1, 3 частини 2 статтею 287 Господарського процесуального кодексу України.
У пункті 1 розділу "Підстави касаційного оскарження" касаційної скарги скаржником зазначено, що на сьогоднішній день відсутні висновки Верховного Суду  про застосування норм Закону України "Про сертифіковані товарні склади та прості і подвійні складські свідоцтва" під час розгляду справ про визнання недійсними договорів зберігання, а тому в цій частині касаційна скарга ґрунтується на положеннях п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України (допущено неправильне застосування судом норм матеріального права за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування цих норм у подібних правовідносинах).
В цій частині зміст касаційної скарги хоча і містить посилання на відсутність правового висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (ЗУ "Про сертифіковані товарні склади та прості і подвійні складські свідоцтва"), проте в порушення процесуальних вимог, скаржник у поданій касаційній скарзі не зазначає щодо якої саме норми права (пункт, частина, стаття) вказаного закону відсутній правовий висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах.
При цьому, окремі посилання скаржника на постанови Вищого господарського суду України також не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в касаційній скарзі повинно бути зазначено саме постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Крім того, у пункті 2 розділу "Підстави касаційного оскарження" касаційної скарги скаржником зазначено, що на сьогоднішній день відсутні висновки Верховного Суду про застосування статей 215, 950, 951, 959, 960, 961 Цивільного кодексу України та Закону України "Про сертифіковані товарні склади та прості і подвійні складські свідоцтва" під час розгляду справ про визнання недійсними договорів зберігання" під час розгляду справ при визнання недійсним договорів зберігання, в контексті відсутності в положеннях договору зберігання певних умов, до спірних правовідносин можуть бути застосовані правові висновки Верховного Суду, які стосуються застосування статті 215 Цивільного кодексу України під час обґрунтування недійсності будь-якого правочину обставинам відсутності в ньому певних умов. 
При цьому, скаржник посилається на правові висновки Верховного Суду, викладених у постановах від 13.02.2019 у справі № 914/2746/17, від 11.06.2019 у справі № 910/2374/18, від 06.08.2019 у справі № 910/2541/18 та зазначає, що сама лише відсутність у договорі тієї чи іншої істотної умови (умов) може свідчити про його неукладення, а не про недійсність, а тому Південно-західний апеляційний господарський суд припустився неправильного застосування ст. 215 ЦК України, визнавши недійсними договір № 260816ОТ від 26.08.2016 та договір № 300117ШОП від 30.01.2017 на підставі того, що у них були відсутні певні умови, а Господарський суд Херсонської області припустився неправильного застосування ст. 215 ЦК України, зробивши висновок  про дійсність договору № 2608160Т від 26.08.2016 та договору№ 300117ШОП від 30.01.2017, так як до них норми Закону України "Про сертифіковані товарні склади та прості і подвійні складські свідоцтва" не застосовуються в силу відсутності у цих договорах певних умов, що підтверджується вищенаведеними висновками Верховного Суду, на виконання вимог пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
Однак, в цій частині касаційна скарга також не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в касаційній скарзі скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування вищенаведених норм матеріального права у подібних правовідносинах, що  підпадає під дію пункту 3 частини 2 статті 287 Кодексу, проте визначає іншу підставу касаційного оскарження передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
Колегія суддів звертає увагу, що доводи касаційної скарги щодо оскарження рішень суду, зазначених у пункті 1 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України мають чітко відповідати вичерпному переліку випадків (пункти 1, 2, 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України) з точки зору зазначення (наявності) у кожному випадку, крім пункту 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, трьох складових  - конкретної норми права, наявності / відступлення / відсутності висновку Верховного Суду та подібності правовідносин.
З урахуванням змін до Господарського процесуального кодексу України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому не відповідність касаційної скарги вимогам пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Отже, перевіркою щодо форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України, Верховним Судом встановлено, що зміст касаційної скарги в частині, визначених в пунктах 1, 2 касаційної скарги підстав касаційного оскарження судових рішень не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України враховуючи вищевикладені недоліки.
Таким чином, скаржнику слід виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України та, враховуючи доводи касаційної скарги, необхідно усунути недоліки касаційної скарги у спосіб, встановлений судом, а саме протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду касаційну скаргу в новій редакції.
Касаційну скаргу в новій редакції слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії касаційної скарги в новій редакції іншим учасникам справи.
Враховуючи викладене, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Тім" залишається без руху для усунення вищенаведених недоліків касаційної скарги.
Підсумовуючи вище викладене, Суд касаційної інстанції зазначає, що скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги шляхом подання до суду касаційної інстанції:
1) касаційну скаргу в новій редакції з урахуванням вищенаведених недоліків;
2) докази надіслання копії касаційної скарги в новій редакції з додатками позивачу у справі;
Керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, суд 

УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Тім" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 та рішення Господарського суду Господарського суду Херсонської області від 05.09.2019 у справі № 923/1121/17 залишити без руху.
2. Надати скаржнику строк, тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги.
3. Довести до відома скаржника, що поштову кореспонденцію слід надсилати за адресою Касаційного господарського суду: 01016, м. Київ, вул. О.Копиленка, 6.
4. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                       Суховий В.Г.