УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/1142/20 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М. 
Категорія 63 Доповідач Шевчук А. М.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
                       
головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №274/1142/20 за позовом  ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання поновити на квартирному обліку
за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 
на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 березня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Вдовиченко Т.М. у м. Бердичеві,
в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 . Просив визнати протиправними дії об`єднаної житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 щодо зняття його з квартирного обліку, скасувати протокол засідання об`єднаної житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 31 липня 2019 року №29 в частині зняття його з квартирного обліку та поновити його на квартирному обліку з дня зарахування. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що проходив військову службу у Військовій частині  НОМЕР_1  до 02 травня 2019 року. Під час проходження служби перебував на квартирному обліку у військовій частині, але протокольним рішенням об`єднаної житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 31 липня 2019 року №29 його знято з квартирного обліку. Вважає, що з обліку його знято незаконно, оскільки на момент звільнення з військової служби мав вислугу більше 29 календарних років, а житла для постійного проживання не отримав. Зазначає, що брав участь у бойових діях, є ветераном військової служби, а тому має справедливі сподівання на отримання житла та поліпшення у такий спосіб життєвого рівня своєї сім`ї. Зняття його з квартирного обліку унеможливлює досягнення цієї мети та є порушенням ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також ст.48 Конституції України.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 березня 2020 року позов задоволено.  Визнано протиправними дії об`єднаної житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 щодо зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 . Скасовано п.5 (5.2) протоколу засідання об`єднаної житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 31 липня 2019 року №29 в частині зняття з квартирного обліку майора ОСОБА_1 та поновлено ОСОБА_1 на квартирному обліку з дня зарахування – 03 лютого 1995 року. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зазначає, що позивач звільнений з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, що не є підставою для залишення на квартирному обліку до одержання житла або грошової компенсації.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за підпунктом «к» пункту 2 частини п`ятої ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловити бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду), що підтверджується витягом із наказу від 15 квітня 2019 року №84 командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с.11). У наказі одночасно зазначено, що вислуга років: календарна – 29 років 08 місяців, пільгова – 30 років 02 місяці.

У витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02 травня 2019 року №112 зазначено, що ОСОБА_1 на квартирному обліку перебував (протокол від 03 лютого 1995 року №10) та забезпечувався службовим житлом (а.с.9).

Відповідно до абзацу першого пункту 1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зі змінами, внесеними згідно із Законом від 11 червня 2009 року №1510-VI; в редакції Закону від 07 листопада 2017 року №2181- VIІІ) держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті (абзац четвертий пункту 1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону від 11 червня 2009 року №1510-VI; зі змінами, внесеними згідно із Законом від 18 вересня 2018 року №2547- VIІІ).

Протоколом від 31 липня 2019 року №29 оформлено рішення об`єднаної житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 згідно з підпунктом 5.2 пункту 5 якої, ОСОБА_1 знято із квартирного обліку в зв`язку із звільненням по закінченню контракту (а.с.8).

Згідно з пунктом 9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зі змінами, внесеними згідно із Законом від 11 червня 2009 року №1510- VI) військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведення інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до держання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування – у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Установивши, що ОСОБА_1 як військовослужбовець має вислугу 29 років 08 місяців, із 03 лютого 1995 року перебував на квартирному обліку в черзі на отримання житла, не реалізував свої житлові права, передбачені пунктом першим ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не з власної вини та звільнений у запас за закінченням строку дії контракту, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зняття позивача з квартирного обліку суперечить положенням ст.47 Конституції України, абзацам першому та четвертому пункту першого ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п.3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою КМУ від 03 серпня 2006 року №1081.

Окрім того, позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с.10). У позовній заяві ОСОБА_1 наголошує на тому, що під час проходження військової служби він приймав участь у бойових діях в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Отже, перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку впродовж 24 років та на військовій службі більше 20 років вселяло у позивача правомірні очікування та сподівання на отримання житлового приміщення для постійного проживання та поліпшення житлових умов. Невиправдано тривале очікування мало місце не з вини позивача. Зняттям із квартирного обліку зведено нанівець досягнення позивачем поставленої мети одержання постійного житла з державного житлового фонду.

У постанові Верховного Суду від 25 березня 2019 року в справі №395/2295/17 за аналогічних обставин, коли позивач мав вислугу на військовій службі більше 20 років, перебував на квартирному обліку з 1993 року, знятий з квартирного обліку у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас у зв`язку із закінченням строку контракту, зроблений висновок про те, що суди дійшли обґрунтованого висновку, що згідно чинного законодавства зазначені обставини не є підставою для зняття позивача з квартирного обліку у військовій частині, а доводи про те, що суди при розгляді справи неправильно застосували норми матеріального права, не грунтуються на вимогах закону.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, фізичних осіб, прав та інтересів, юридичних осіб, інтересів держави.

Суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення суду першої інстанції є справедливим.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 березня 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: 

Повний текст постанови складений 28 вересня 2020 року.