УХВАЛА

26 серпня 2020 року 
м. Київ
справа № 420/7835/19
адміністративне провадження № К/9901/19460/20
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Стрелець Т.Г., перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Меламеда Вадима Борисовича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2020 року у справі № 420/7835/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
УСТАНОВИВ:
Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому просила:
- визнати бездіяльність відповідача щодо не поновлення пенсії позивачки - протиправною; 
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 викладені в листах від 09.10.2019 та листі від 21.10.2019 року Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.10.2009 року відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року, яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2020 року, позовні вимоги задоволено частково.
Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, щодо не поновлення пенсії ОСОБА_1 протиправною.
Визнано протиправними та скасовано рішення про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 викладені в рішенні від 09.10.2019 та листі від 21.10.2019 року Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 з 18.09.2019 року відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись з судовими рішеннями першої та апеляційної інстанції, представник позивача подав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2020 року, змінити рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року в частині строку з якого має бути поновлена пенсія позивачки та в частині зобов`язання виплатити позивачці компенсації втрати частини доходу, відповідно до ст. 46 Закону України та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.10.2009 року відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.
Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
З касаційної скарги убачається, що позивач оскаржує рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року, яке прийняте в порядку спрощеного провадження, та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2020 року, ухвалену за результатами апеляційного перегляду.
Предметом розгляду даної справи є визнання протиправною бездіяльність щодо не поновлення пенсії; визнання протиправним та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії; зобов`язання поновити виплату раніше призначеної пенсії.
Відповідно до частини 1 статті 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За визначенням пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, віднесено до категорії справ незначної складності.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
При цьому, доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
В касаційній скарзі представник позивача посилається на частину четверту статті 328 КАС України, зазначаючи, що підставою касаційного оскарження судових рішень вказаних у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у скарзі не зазначені передбачені частиною п`ятою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Також скаржник зазначив, що висновки суду апеляційної інстанції не узгоджуються з правовою позицією, яка викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 646/6250/17, від 19.03.2018 у справі № 806/1952/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 815/1226/18. 
Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що позивач наводить підстави для касаційного оскарження судових рішень, передбачені частиною четвертою та не зазначає у скарзі підстави передбачені частиною п`ятою статті 328 КАС України.
Суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на частину четверту статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень прийнятих у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15.01.2020 №460-IX, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
Керуючись статтями 328, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,
у х в а л и в :
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Меламеда Вадима Борисовича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2020 року у справі № 420/7835/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                    Т. Г. Стрелець