ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 595/460/20	Головуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О. 	
Провадження № 33/817/225/20 	Доповідач - Галіян Л.Є.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є. 
з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної         відповідальності - ОСОБА_1 - адвоката Мартинюка В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 травня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
       Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 ( десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. 
       Згідно даної постанови, 15 березня 2020 року приблизно о 03 год. 00 хв. ОСОБА_1 в с.Сороки, Бучацького району, керував автомобілем «Опель Вектра», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою направити справу на новий розгляд.
Зазначає, що працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення допущено ряд порушень та наявні докази у справі є недостатніми для притягнення його до адміністративної відповідальності. 
Вказує, що йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці чи проїхати до медичного закладу, а свідки на місці події були відсутні, при цьому суд безпідставно відмовив у клопотанні щодо їх виклику.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши захисника ОСОБА_1 - адвоката Мартинюка В.І., який підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити, з мотивів викладених у ній, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступного висновку.
       Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
       За змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Вказані вимоги судом першої інстанції не було дотримані у повному обсязі у з`язку із чим було постановлено помилкове рішення.
       Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
       Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. 
       Як вбачається з матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП без належного дослідження та оцінки всіх доказів, наявних в матеріалах справи, а обмежився лише викладенням їх переліку, без зазначення, що саме вони доводять чи спростовують.
       Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ОБ № 050971 від 15.03.2020 року ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції, у присутності двох свідків, пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу “Драгер” на місці зупинки транспортного засобу категорично відмовився, а також відмовився його пройти у медичному закладі у присутності двох свідків.
       Разом з тим, викладені у протоколі дані не відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам.
       З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які наявні в матеріалах справи, вбачається, що водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу “Драгер” на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.
       Вказані пояснення суд оцінює критично, виходячи з наступного.
       Як вбачається з матеріалів справи присутність вказаних у протоколі свідків на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення не зафіксована на відео з нагрудних камер працівників поліції. Крім того, працівниками поліції при оголошенні ОСОБА_1 змісту складеного щодо нього протоколу про адмінправопорушення також не оголошувалося прізвища присутніх на місці свідків, а тому наявні в матеріалах справи письмові пояснення не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
       Суд першої інстанції при розгляді даної справи відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про виклик в судове засідання зазначених у протоколі свідків та їх допит, а отже безпосередньо вказані свідки судом не допитувалися.
       Зі змісту самих письмових показів свідків, які долучені до матеріалів справи, вбачається, що вони не викладені письмово власноруч свідками, а є шаблонними, надрукованими, а отже, враховуючи також вищевикладене, не можуть вважатися належним доказом правомірності притягнення апелянта до адміністративної відповідальності.
       Також місцевим судом залишено поза увагою той факт, що відеозапис з нагрудних камер поліцейських, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення є частковим і засвідчує лише факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та ознайомлення особи із змістом складеного вже протоколу. 
       Відповідно до п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
       Відповідно до п.4 Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;поведінка, що не відповідає обстановці.
Ч.2 ст.266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
       Разом з тим, на вказаному вище відеозаписі відсутні дані про зміст розмови між поліцейськими та ОСОБА_1 , який відбувався до проголошення працівником поліції вже складеного протоколу, тобто відсутні відомості про те чи були підстави для зупинки транспортного засобу, чи встановлювалися поліцейськими ознаки сп`яніння у особи, які б викликали таку необхідність для проведення огляду водія, чи були запрошені при цьому свідки.
Згідно ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
       Вказаним обставинам при винесенні рішення судом першої інстанції не було дано належної оцінки. 
       Будь-які інші докази, які б доводили дані обставини, у матеріалах справи відсутні.
       Аналіз даного відеозапису, проведений судом апеляційної інстанції, дає обґрунтовані підстави для сумніву щодо наявності в діях та поведінці ОСОБА_1 , за обставин відображених на відеозаписі, порушення ним п.2.5 ПДР України.
       При цьому, закон пов`язує відповідальність за відмову від проходження водія від освідчення на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння встановлену ст.130 КУпАП лише за керуванням такою особою транспортним засобом і лише за наявності ознак такого сп`яніння, що в даному випадку встановлено не було. 
       Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Враховуючи усе вище викладене та аналізуючи докази в їх сукупності, вважаю, що в матеріалах справи відсутні і судом не здобуті належні докази про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а викладені обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, у зв`язку з чим було постановлено необґрунтоване рішення, яке належить скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

       На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 294 КУпАП, - 
П О С Т А Н О В И Л А :
       
       Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити. 
       Постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП — скасувати, а провадження в даній справі — закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 

       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя