П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/47/19	
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
доповідача, судді - Димерлія О.О.
суддів – Єщенка О. В., Танасогло Т.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року у справі № 400/47/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
04 січня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач або ГУ ПФУ в Миколаївській області), в якому просить суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування у перерахунку призначеної пенсії надбавки за кваліфікацію 8%, надбавки за виконання особливо важливих завдань 50%, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень 15%, надбавки за особливі умови служби 25%, премії 35%; 
- зменшення основного розміру пенсії з 90% на 70% грошового забезпечення;
- виплата пенсії з урахуванням лише 50% суми підвищення пенсії;
- зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії з 01.01.2018 р., з урахуванням , надбавки за кваліфікацію 8%, надбавки за виконання особливо важливих завдань 50%, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень 15%, надбавки за особливі умови служби 25%, премії 35% та виходячи з основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення та здійснити виплату донарахованих сум з урахуванням 100% суми підвищення пенсії.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що дії відповідача щодо неврахування додаткових видів грошового забезпечення до складу розміру грошового забезпечення для обчислення пенсії не відповідають - Конституції України, Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», Закону України від 20.12.1991 № 211-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Також, при проведенні перерахунку пенсії відповідачем було протиправно зменшено основний розмір пенсії з 90% на 70% грошового забезпечення.
За наслідками розгляду зазначеної справи Миколаївським окружним адміністративним судом від 11 лютого 2019 року прийнято рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, таких складових грошового забезпечення, як надбавки за кваліфікацію 8%, надбавки за виконання особливо важливих завдань 50%, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень 15%, надбавки за особливі умови служби 25%, премії 35%, а відповідач під час здійснення перерахунку пенсії позивачу, діяв в межах чинного законодавства.
Щодо протиправності зменшення основного розміру пенсії позивача з 90% на 70% грошового забезпечення, суд першої інстанції дійшов висновку про їх задоволення.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначається про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи та прийняття незаконного рішення.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що аналізуючи норми пенсійного законодавства, можна зробити висновок про те, що пункти 1,2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку, затвердженого Постановою № 45 щодо складових грошового забезпечення для перерахунку пенсій, звужують зміст та обсяг існуючих прав і свобод, з огляду на те, що скасовують надбавки, доплати, підвищення і премії, які отримував військовий пенсіонер під час проходження служби та які враховувались при попередніх перерахунках пенсій.
В зв`язку з відсутністю клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, апеляційний суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.          
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.          
Перевіряючи повноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.
Судом встановлено, що позивачу призначена пенсія відповідно до Закону України № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
На виконання Постанови Кабінету Міністрів України №103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова №103) відповідачем була перерахована пенсія позивача з 01.01.2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку він займав на дату звільнення з військової служби, які були підвищені згідно вимог  постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - постанова №704), а також з урахуванням надбавки за особливі заслуги, яка виплачується на підставі Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною».
При проведенні перерахунку відповідачем зменшено основний розмір пенсії позивача з 90% на 70% грошового забезпечення
Виплату пенсії відповідач здійснює лише з урахуванням 50% розміру підвищення пенсії.
У зв`язку з тим, що позивач вважає свої законні права порушеними, звернувся до суду.
Відповідно до ст. 22 Конституції України Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
У рішенні Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005 зазначено, що згідно зі ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.
У Рішенні № 20-рп/2011 від 26.12.2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, гарантоване ст. 48 Конституції України.
Зокрема, з урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
На залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників Конституційний Суд України вказав і у Рішенні від 19.06.2001 № 9-рп/2001, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов`язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.
Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Сорінг проти Сполученого Королівства" Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) "спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов`язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини" (Case v. the United Kingdom № 14038/88). У рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі "Ріс проти Сполученого Королівства" Суд зазначив, що, з`ясовуючи, чи існує позитивне зобов`язання стосовно людини, "належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини" (Case. The, № 9532/81).
У рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" Суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового (Case. Ireland, № 6289/73).
Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат - рішення Суду від 12 жовтня 2004 року у справі "Кйартан Асмудсон проти Ісландії" (Case of Kjartan Asmundsson v. Iceland, № 60669/00).
Європейський суд з прав людини у рішенні "Великода проти України" від 03 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися й передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист (Case of Velikoda v. Ukraine, № 43331/12).
З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що застосування до спірних відносин положень  постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" в даному випадку не може вважатися звуженням змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача, оскільки Постановою № 103 змінено механізм реалізації прав військовослужбовців на перерахунок пенсії, що не призвело до зменшення рівня їх соціального забезпечення та до зменшення розміру пенсійних виплат.
Стосовно доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає наступне:
Відповідно до ч. 3 статті 43 Закону № 2262 пенсії особам офіцерського складу,прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років,щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічмана, військовослужбовцям, надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей»  (далі Постанова № 393) визначено, що пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове держави соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:
- відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячна надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірам установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;
- щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії.
Перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначений статтею 43 Закону № 2262-ХІІ та пунктом 7 Постанови № 393 є вичерпним, що підтверджується рішенням Конституційного Суду України від 13.05.2015 № 4-рп/2015.
Відповідно до статті 63 Закону № 2262 встановлено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетові Міністрів України.
З 01.03.2018 р. набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704).
Додатком 15 до Постанови № 704 (у редакції чинній з 01.03.2018 р.) визначено повний перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, які входять до складу грошового забезпечення для призначення (перерахунку) пенсії.
Надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами, надбавки за виконання особливо важливих завдань, премії додатком 15 до Постанови № 704 не передбачені.
Отже, при перерахунку пенсії військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, необхідно використовувати складові грошового забезпечення, визначені Постановою № 704.
При цьому, згідно із п. 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (далі - Порядок № 45), під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
Таким чином, для перерахунку пенсії враховуються складові грошового забезпечення на момент виникнення права на перерахунок пенсії.
З аналізу наведених вище норм законодавства випливає, що оскільки на момент виникнення права на перерахунок пенсії надбавки, зазначені позивачем, та премії не передбачались додатком 15 до Постанови № 704, то включення таких видів грошового забезпечення до розрахунку пенсії неможливе.
Крім того, апеляційний суд наголошує, що Порядком № 45 встановлено, що головні управління Пенсійного фонду України проводять перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, яка видається державним органом, з якого особа була звільнена із служби, для перерахунку пенсії.
В довідці Миколаївського обласного військового комісаріату від 07.03.2018 року № ЮН47778 такі види грошового забезпечення як надбавки за кваліфікацію, надбавки за виконання особливо важливих завдань, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, надбавки за особливі умови служби та премії, не зазначені, оскільки фактично не виплачувались ( а. с. 44).
Підтвердження такої позиції міститься у рішенні Верховного Суду від 12.03.2018 № 802/2196/17 (провадження № Пз/9901/1/18) у зразковій справі щодо не складення Ліквідаційною комісією МВС довідки для перерахунку пенсій пенсіонерам МВС.
На спростування доводів позивача, колегія суддів також зазначає, що пенсійний орган не наділений правом самостійно визначати розмір складових грошового забезпечення, зокрема позивачу, а може лише використовувати відомості, надані держаним органом, з якого позивач був звільнений зі служби, а саме на підставі довідки Миколаївського обласного військового комісаріату від 07.03.2018 року № ЮН47778.
Право самостійно визначати складові та розмір грошового забезпечення осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, органи Пенсійного фонду України не мають.          
Предметом спору по даній справі є правильність перерахунку пенсії відповідачем - ГУ ПФУ в Одеській області. Питання врахування у складі грошового забезпечення середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення могло б бути предметом спору про визнання протиправними дій Миколаївського обласного військового комісаріату щодо складення довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача без врахування середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення та не може бути розглянуто в рамках цієї адміністративної справи.
Відтак, врахуванню при перерахунку пенсії позивача підлягають такі виді грошового забезпечення, які зазначені в довідці від 07.03.2018 року № ЮН47778.
Аналогічна правова позиція міститься в рішенні Верховного Суду від 13.03.2019 р. у справі № 240/6263/18.
У зв`язку з викладеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність дій ГУ ПФУ в Миколаївській області при проведенні перерахунку пенсії, оскільки пенсійний орган діяв у відповідності до законодавства, чинного на момент виникнення особи права на перерахунок пенсії, а саме: Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,  постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 р. № 103, Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (в редакції на момент перерахунку пенсії позивача, із змінами) внесеними згідно з постановою КМУ № 103 від 21.02.2018 року.          
Щодо виплати позивачу підвищення пенсії у розмірі 100 % апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно із п. 2 Постанови № 103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанов підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищену індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищені додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах:
- з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків;
- з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків:
- з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
Отже, з 01.01.2018 року ГУ ПФУ в Миколаївській області забезпечується виплата пенсії з урахуванням 50 % розміру грошового забезпечення пенсії.
Постанова Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб" від 21 лютого 2018 року № 103 не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсії, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій. 
Такого висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 02.05.2018 року по справі № 818/1076/18.
Таким чином, колегія суддів вважає помилковими твердження позивача про відсутність підстав для застосування положень постанови Кабінету Міністрів України № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», оскільки вказана постанова не встановлює обмеження виплати пенсії, а лише встановлює порядок такої виплати, з огляду на відсутність належного бюджетного фінансування.
Посилання позивача щодо здійснення виплати пенсії з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії є безпідставним, оскільки відповідач здійснює виплату підвищенні пенсій у порядку, передбаченому нормами чинного законодавства.
Окрім цього, апеляційний суд також відхиляє посилання позивача на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 р. по справі № 826/3858/18, якою визнано не чинними пункти 1 та 2 постанову Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".
Так, згідно з ч. 2 ст. 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням сили.
Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду набрала законної сили 05 березня 2019 року.
Отже, ураховуючи наведені вище приписи КАС України, колегія суддів зазначає що, станом на момент здійснення позивачу перерахунку пенсії, постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 була чинною, а тому обставини викладені в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду, яка набрала законної сили лише у березні 2019 року, до спірних правовідносин наразі застосовуватись не можуть.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 року по справі № 240/6263/18.
Зважаючи на викладенні обставини, суд апеляційної інстанції погоджується і визнає правильним висновок Миколаївського окружного адміністративного суду про те, що здійснюючи перерахунок пенсії позивача, пенсійний орган керувався нормами законодавства, чинного на момент здійснення перерахунку.
Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведений висновок суду. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки в суді першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.          
Згідно ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Підсумовуючи усе викладене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а рішення або ухвала суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329  КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду    від 11 лютого 2019 року у справі № 400/47/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін .
          Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Димерлій О.О.	
Судді	    	Єщенко О.В.    Танасогло Т.М.