Єдиний унікальний номер 243/2030/18 
Номер провадження 22-ц/804/2031/20        

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

8 вересня 2020  року                                                                                                                          м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В., 
суддів: Агєєва О.В., Корчистої О.І.,
за участю секретаря судового засідання Гуляєва М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2018 року про відновлення втраченого судового провадження в справі номер 243/2030/18 за заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відновлення втраченого судового провадження, заінтересована особа: ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2018 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулось ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії – Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» із заявою про відновлення втраченого судового провадження, заінтересована особа: ОСОБА_1 , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в провадженні Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області перебувала справа №2-140/2009 за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.
Рішенням Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області  від 4 березня 2009 року стягнуто з відповідача на користь банку суму заборгованості в розмірі 98654,53 грн, судові витрати в сумі 986,55 грн та витрати на ІТЗ в сумі 30,00 грн. 
10 грудня 2009 року ВДВС Микитівського РУЮ м. Горлівки винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Після звернення банку 11.01.2017 року до ВДВС Микитівського РУЮ м. Горлівки з проханням надати відомості про стан проведення виконавчих дій щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 , банк отримав відповідь, що в провадженні ВДВС не перебувають на виконанні документи щодо боржника ОСОБА_1 . Матеріали виконавчих проваджень були залишені на тимчасово непідконтрольній території, де раніше був розташований відділ, та передача таких виконавчих проваджень у встановленому законодавством порядку на даний час з об`єктивних причин неможлива. 
Заявник просив суд відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 2-140/2009 за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом та поновити строк звернення до суду з заявою про відновлення втраченого провадження, оскільки про втрату виконавчих документів банк дізнався лише 11.01.2017 року з відповіді Микитівського ВДВС м. Горлівки. Відновлення провадження необхідне для вирішення питань, пов`язаних із виконанням вказаного рішення суду.
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2018 року заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відновлення втраченого судового провадження, заінтересована особа: ОСОБА_1 , - задоволено.
Відновлено рішення Микитівського районного суду міста Горлівки Донецької області від 4 березня 2009 року по справі №2-140/2009 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний  ощадний  банк  України»  в  особі  Пролетарського  відділення  №5404  м.  Донецька  до 
ОСОБА_1 про стягнення кредиту, процентів та пені.
Із вказаною ухвалою не погодився ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2018 року про відновлення втраченого судового провадження та ухвалити нову постанову про відмову ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії  Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» в задоволенні заяви.
Доводами апеляційної скарги наведено, що ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального права, на підставі припущень і домислів заявника.
Заявник не зазначив дати та номеру відповіді ВДВС Микитівського РУЮ м. Горлівки на звернення банку від 11.01.2017 року, що не дає можливості встановити дату, коли заявник дізнався про втрату судового провадження.
В ухвалі суду не зазначено, які саме заходи вживались АТ «Ощадбанк» як стягувачем після відкриття виконавчого провадження за вказаними виконавчими документами з метою здійснення контролю за ходом проведення виконавчих дій.
З матеріалів справи не вбачається яким чином виконавче провадження було завершено.
Заявником не доведено, що станом на дату початку тимчасової окупації виконавчий лист по справі №2-140/2009 від 10.04.2009 року був пред`явлений до примусового виконання і дійсно перебував на примусовому виконанні у ВДВС Микитівського РУЮ м. Горлівки і був втрачений у зв`язку з проведення антитерористичної операції.
Вважає, що клопотання про поновлення строку звернення до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження підлягає відхиленню.
В відзиві на апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2018 року про відновлення втраченого судового провадження – залишити без змін.
Вважає доводи апеляційної скарги такими, що підлягають відхиленню з підстав їх необґрунтованості, а ухвала суду є законною, обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм процесуального права.
ОСОБА_1   в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи  повідомлений  належним  чином, відповідно до статей 128, 130 ЦПК України, про що свідчить отримання ним 8 серпня 2020 року рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 215, 227).
Представник АТ «Державний ощадний банк України» судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи  повідомлений  належним  чином, відповідно до статей 128, 130 ЦПК України, про що свідчить отримання банком 14 серпня 2020 року рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. АТ «Державний ощадний банк України» надав заву про розгляд справи без  участі його представника (а.с. 209, 211, 230).
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю нез?явившихся учасників справи. 
Заслухавши суддю – доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно  до  вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися  на 
засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.  
Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що рішенням Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області  від 4 березня 2009 року стягнуто з відповідача на користь банку суму заборгованості в розмірі 98654,53 грн, судові витрати в сумі 986,55 грн та витрати на ІТЗ в сумі 30,00 грн (а.с. 2).
10 грудня 2009 року ВДВС Микитівського РУЮ м. Горлівки винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 10).
11 січня 2017 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулось до Микитівського ВДВС м. Горлівки ГТУЮ у Донецькій області із запитом про хід виконавчого провадження (а.с. 7).
Згідно з відповіддю Микитівського ВДВС м. Горлівки ГТУЮ у Донецькій області №18 від 31.01.2018 року матеріали виконавчих проваджень залишені на території (зона проведення активної фази антитерористичної операції), де раніше був розташований відділ, та передача таких виконавчих проваджень не може бути здійснена, надати інформацію по зазначеному виконавчому провадженні неможливо (а.с. 8). 
Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про відновлення втраченого судового провадження по справі №2-140/2009, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості такої заяви.
Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає обставинам справи та вимогам закону. 
Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
В силу ст. 13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».
У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права».
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно із ч. 1 ст. 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.
Частиною третьою статті 491 передбачено, що до заяви про відновлення втраченого судового провадження додаються документи або їх копії, навіть якщо вони не посвідчені в установленому порядку, що збереглися в заявника або у справі, копії заяви відповідно до кількості учасників справи, а у разі необхідності - клопотання про поновлення строку на подання заяви про відновлення втраченого судового провадження.
Відповідно до ст. 493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.
Згідно з ст. 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. У рішенні суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні з участю всіх учасників цивільного процесу з утраченого провадження, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з утраченого провадження.
У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.
Суд враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред`явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.
Відновлення втраченого судового провадження провадиться за загальними правилами ЦПК України, встановленими для розгляду справ позовного провадження з урахуванням особливостей справ про відновлення втраченого судового провадження, передбачених статтями 493 і 494 ЦПК України.
Відновлення втраченого провадження замінює втрачені оригінали процесуальних документів, які містились у втраченій цивільній справі. 
Судом встановлено, що ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії – Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на підтвердження своїх вимог до справи долучив рішення Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 4 березня 2009 року, кредитний договір №К-А-220316097 від 18 березня 2008 року, укладений між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 , запит про хід виконавчого провадження від 11.01.2017 року, лист Микитівського ВДВС м. Горлівки ГТУЮ у Донецькій області від 31.01.2018 року №18, постанову про відкриття виконавчого провадження від 10 грудня 2009 року по справі №2-140/2009.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції з метою захисту прав та інтересів сторін, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов правильного та обґрунтованого висновку щодо відновлення втраченого судового провадження в частині відновлення рішення Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області по справі №2-140/2009 від 04.03.20009 року за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Пролетарського відділення №5404 м. Донецька до ОСОБА_1 про стягнення кредиту, процентів та пені.  
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого рішення суду першої інстанції, тому підстав для скасування такого рішення 
не вбачається.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2018 року про відновлення втраченого судового провадження – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

Повне судове рішення складено 8 вересня 2020 року.

Суддя: