УКРАЇНА

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

                                                         
П О С Т А Н О В А
Іменем України
 
14 серпня 2020 року м. Київ 
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду - Дзюбін В.В.,
 
за участю апелянта - ОСОБА_1 , 
 
переглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду  матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 10 січня 2020 року,
 
у с т а н о в и в:
 
Цією постановою судді місцевого суду: 
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народився в м. Києві, зареєстрований по АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 , - 
          
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
 
На підставі ст. 40-1 КпАП України з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі  420 грн. 40 коп.   
 
Постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
 
Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду адміністративне правопорушення вчинене за таких обставин.
 
24 жовтня 2019 року о 22:00 годині по вул. Леніна в сел. Жукін Київської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Geely CK", знак державної реєстрації НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю        з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, порушивши вимоги п. 2.5 ПДР України, ОСОБА_1 - відмовився в присутності двох свідків.
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , вважаючи постанову судді місцевого суду незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушеннями норм як процесуального, так матеріального адміністративного закону, просить: поновити строк на апеляційне оскарження; постанову судді Вишгородського районного суду   Київської області від 10 січня 2020 року - скасувати та провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України. 
 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови та доводів, викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вислухавши пояснення апелянта, який підтримав апеляційну скаргу за викладених у ній обставин; вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши доводи скарги, викладені апелянтом, - суд апеляційної інстанції вважає необхідним поновити строк на оскарження як пропущений із поважних причин, а апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав.
 
Винуватість ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння, але від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан такого сп`яніння відмовився за фактичних обставин, установлених у постанові, доведена наявними у справі належними й допустимими доказами, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким суддею місцевого суду надано всебічну та об`єктивну оцінку.  
 
При цьому суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1                   у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують  увагу та швидкість реакції.
 
 Кваліфікація дій ОСОБА_1 суддею місцевого суду за ч. 1 ст. 130 КпАП України, - є правильною.
 
 Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , наведені ним за її змістом, суд апеляційної інстанції вважає об`єктивно необгрунтованими, надуманими та неспроможними, а його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України - доведеною наявними в справі належними й допустимими доказами, які будь-яких сумнівів у їх достовірності не викликають. 
 
Між тим, відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
 
  Згідно положення ч. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі "Бендерський проти України" (заява №22150/02, параграф 2),              у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають              в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись          в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тількиякщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.
 
Цих вимоги закону при розгляді адміністративної справи щодо ОСОБА_1 суддя місцевого суду належно не дотримався, виходячи            з наступного.
 
 Так, адміністративну справу суддею місцевого суду розглянуто з істотними порушеннями процесуальних прав ОСОБА_1 , оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається        в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Але, незважаючи на ці вимоги закону, суддя місцевого суду розглянув справу без участі ОСОБА_1 , чим порушив його права надавати пояснення, докази, заявляти клопотання та користуватися послугами захисника. 
 
За таких обставин, вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування постанови судді місцевого суду та закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, - суд апеляційної інстанції вважає такими, що не грунтуються на законі.
 
Між тим, апеляційні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, оскільки на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч. 2 ст. 38 КпАП України, постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню та провадження у ній - закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КпАП України.
 
Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
 
Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
На підставі ч. 2 ст. 294 КпАП України поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Вишгородського районного суду Київської області від 10 січня 2020 року.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково. 
 
Постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від           10 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 - скасувати. 
 
Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та провадження в справі на підставі п. 7 ст. 247 КпАП України - закрити в зв`язку із закінченням строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КпАП України.
 
 Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

                      Суддя
 Київського апеляційного суду                                             В. В. Д з ю б і н