22-ц/804/2346/20 
                                                                                242/1936/20 

                                                       П О С Т А Н О В А 
                                                 ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

24 липня 2020 року                                                                                          м. Маріуполь                                                                                           

                                                                                            Єдиний унікальний номер  242/1936/20
                                                                                            Номер провадження 22-ц/804/2346/20

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:  головуючого судді   Мальцевої Є.Є.,  Баркова В.М., Лопатіної М.Ю.,
сторони : 
позивач –  Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення сторін апеляційну скаргу  Акціонерного товариства  Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу  судді Селидівського  міського суду Донецької області від 15 травня 2020 року, постановлену у складі судді  Капітонова В.І.,  
                                                              ВСТАНОВИЛА :

До Селидівського міського суду Донецької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості спадкодавця за кредитним договором б/н від 26 листопада 2012 року в розмірі 5617,  06 грн.
Ухвалою судді Селидівського  міського суду Донецької області від 15 травня 2020 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»  до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця  повернуто позивачу з підстав, передбачених  п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою,  представник  АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції керувався п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України та виходив з того, що позов пред`явлено у справі щодо стягнення боргу кредитором спадкодавця, такі справи можуть розглядатися виключно у порядку загального позовного провадження, а в рамках розгляду загального позовного провадження представництво може здійснюватися виключно адвокатами. Проте, жодних доказів на підтвердження свого статусу адвоката, керівника АТ КБ «Приватбанк», або доказів того, що представник ОСОБА_3 уповноважена діяти від імені позичальника на підставі закону, статуту, положення суду не надано.
З такими висновками суду повністю погодитися не можна з огляду на наступне.
Загальні вимоги, що ставляться до форми і змісту позовної заяви містяться в ст. 175 ЦПК України.
Згідно із ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.
Відповідно до п. 1 ч.1 , ч. 3 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Подана АТ КБ «Приватбанк» позовна заява підписана Савіхіною Анастасією Миколаївною. В копіях, які містяться в матеріалах справи міститься довіреність на вчинення дій з підписання заяв від імені банку на ім`я Савіхіної А ОСОБА_4 , підписана 29 липня 2019 року Головою правління банку Петром Крумханзлом.
Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що документів на підтвердження у представника Савіхіної А.М. статусу адвоката, керівника АТ КБ «Приватбанк» до позову не додано. В результаті цього судом прийнято рішення про повернення позовної заяви заявникові.
Натомість процесуальним законом визначено інший алгоритм дій суду при надходженні позовної заяви з дефектом в її змісті або оформленні (в тому числі щодо ненадання документів з підтвердження повноважень представника).
Так, частинами 1-3 ст. 185 ЦПК України зазначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, на яку послався суд, заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Суд першої інстанції в такому випадку мав надати стороні можливість надати повноваження підписанта у відповідності із ч. 2 ст. 185 ЦПК України шляхом постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху із зазначенням недоліків позовної заяви, способу і строку їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Аналогічний висновок висвітлений в постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі №  185/2794/19.
Такої процесуальної можливості позивачеві не було надано.  
Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).
Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях вказує на те, що «при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення у справах: «Walchli v. France» від 26 липня 2007 року, «TOB «Фріда» проти України» від 08 грудня 2016 року).
У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» (Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97) та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Pйrez de Rada Cavanilles v. Spain) ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пунктом 1 статті 6 Конвенції.
Виходячи з встановлених обставин справи, наданих до апеляційного суду матеріалів, апеляційний суд вважає, що передчасна ухвала суду першої інстанції про повернення позову заявнику, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а справа – направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» задовольнити.
Ухвалу Селидівського  міського суду Донецької області від 15 травня 2020 року скасувати.
Справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця направити до Селидівського міського суду Донецької області для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 липня 2020 року.

Судді
                                                                                                        Мальцева Є.Є.

                                                                                                         Барков В.М.

                                                                                                        Лопатіна М.Ю.