УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №273/691/20 Головуючий у 1-й інст. Новицький Є. А. 
Категорія 68 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С. 
суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І. 
з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 273/691/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 23 травня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Новицького Є.А. в смт. Баранівка,

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути із відповідача на свою користь аліменти у розмірі 3000 грн., щомісячно на час її навчання, починаючи стягнення з дня звернення до суду 03.04.2020 та до закінчення навчання, тобто до 30.06.2023 року.
В обґрунтування позову зазначала, що є студенткою Вінницького державного педагогічного університету денної форми навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр. Термін навчання -до 30.06.2023 року. Хоча вона навчається за державний кошт, але постійно потребує грошей на плату за проживання в гуртожитку, збалансоване харчування, придбання одягу, взуття тощо. Оскільки відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, була змушена звернутися до суду із вказаним позовом.
Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 23 травня 2020 року позов задоволено частково. 
Стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн. щомісячно на час її навчання, починаючи з дня звернення до суду 03.04.2020 та до закінчення навчання, а саме до 30.06.2023 року.
В решті позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність рішення нормам матеріального та процесуального права, просить його змінити, зменшивши розмір стягнутих аліментів.
Зазначає, що на даний час він не має постійного доходу, при цьому проживає у цивільному шлюбі із ОСОБА_4 , яка має інвалідність ІІІ групи. Крім цього має непогашений кредит в сумі 16900 грн. Відповідач не заперечує щодо виконання обов`язків щодо утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, та стягнення з нього аліментів у розмірі 1000 грн. на місяць. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зокрема, зазначає, що є безпідставними доводи відповідача про неспроможність сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі у зв`язку з утриманням особи, з якою він проживає без реєстрації шлюбу. Вказує, що відповідач їздить на заробітки до Польщі та надає послуги таксі. Вважає неправдивими доводи відповідача щодо отримання ним кредиту для погашення боргу за аліментними платежами, оскільки банківські документи не містять печатки. Наголошує, що мати надає посильну допомогу на її утримання, незважаючи на те, що отримує мізерну зарплату та має на утриманні двох власних неповнолітніх дітей, яких вона виховує як одинока мати.
В апеляційному суді ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. Пояснив, що перебуває у скрутному матеріальному становищі додатково пов`язаними з карантинними обмеженнями. Зазначив, що виїжджав за кордон на тимчасові заробітки, які є невеликими, проте відкладав кошти на утримання дочки та регулярно сплачував аліменти. Однак, державним виконавцем розмір аліментів було збільшено, про що його не було повідомлено, а тому утворилась заборгованість і , як наслідок, його було обмежено у виїзді за кордон. Тому він змушений був взяти кредит у розмірі 16 900грн для погашення заборгованості по аліментах, який продовжує виплачувати. На спростування доводів у відзиві на апеляційну скаргу надав графік платежів, до Договору про споживчий кредит №7579 від 24.12.2019 року, завірений належним чином. Відповідач також пояснив, що доводи у відзиві про те, що він надає послуги таксі, а тому повинен отримувати великий заробіток, не відповідають дійсності, оскільки він купив старий автомобіль «Жигулі», намагався надавати такі послуги, проте люди не бажають користуватись старим автомобілем, до того ж необхідна відповідна ліцензія. Відповідач також пояснив, що оскільки він проживає в іншій сім`ї, то зобов`язаний нести витрати на її утримання, проте він не заперечує також проти утримання своєї повнолітньої дочки.
ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явилась, у відзиві на апеляційну скаргу просила розглянути справу за її відсутності.
Третя особа ОСОБА_3 до апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що не є перешкодою для розгляду справи (ч.2 ст. 372 ЦПК України).
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач є працездатним, але офіційно не працевлаштований, враховуючи право повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, на матеріальну допомогу від батьків та з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, а також стан здоров`я відповідача, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнув аліменти на користь позивачки у розмірі 2000 грн. щомісячно.
Колегія суддів у повній мірі не може погодитись із висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками позивачки ОСОБА_1 (а.с. 19).
ОСОБА_1 є студенткою 1 курсу денної, бюджетної форми навчання Вінницького державного педагогічного університету, термін навчання з 01.09.2019 по 30.06.2023 (а.с. 8).
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.
Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Звертаючись з позовом ОСОБА_1 зазначила, що потребує матеріальної допомоги батька в розмірі 3000грн щомісячно, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням.
ОСОБА_2 заперечує щодо стягнення з нього аліментів у визначеному позивачкою розмірі. Зазначає, що він не працює, має нерегулярні прибутки, виплачує кредит, а тому має можливість сплачувати лише 1000 грн. на місяць, що вважає достатнім на утримання доньки, враховуючи те, що вона проходить навчання на безоплатній основі. 
Відповідач не заперечує проти необхідності надання ним матеріальної допомоги, що свідчить про його бажання матеріально утримувати повнолітню доньку, однак посилається на відсутність матеріальної можливості для надання допомоги і колегією суддів вважаються ці доводи прийнятними.
ОСОБА_2 є працездатним; доказів у відповідності до ст. 81 ЦПК України наявності вад за станом здоров`я на момент розгляду справи судом першої інстанції та інших обставин, що унеможливлюють сплату аліментів, матеріали справи не містять.
Даних щодо наявності інших осіб на утриманні відповідача матеріали справи також не містять.
Враховуючи, що при визначенні розміру аліментів, необхідно взяти до уваги матеріальне становище платника аліментів, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків, перебування позивачки на бюджетній формі навчання, колегія суддів приходить до висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги та у зв`язку із викладеним, змінює рішення суду першої інстанції на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України, та зменшує розмір аліментів, стягнутих з відповідача ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_1 з 2000 грн. до 1500 грн. щомісячно.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 23 травня 2020 року - змінити.
Зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_1 на період її навчання з 2000 грн. до 1500 грн., щомісячно, починаючи з 03.04.2020 та до закінчення ОСОБА_1 навчання, а саме до 30.06.2023 року.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 10.09.2020.

Головуючий                  Судді