Ухвала
 
27 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 335/6684/19
провадження № 61-11916ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 18 лютого 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 30 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
03 серпня 2020 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 18 лютого 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 30 червня 2020 року у вказаній справі, яка за своїм змістом не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оскільки не містить передбачені статтею 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. 
Відповідно до абзацу другого частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень);
Касаційна скарга  ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.
Доводи касаційної скарги містять посилання позивача на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, також заявник посилається на випадки передбачені частиною третьою статті 389 ЦПК України та висновки Верховного Суду. 
Однак в скарзі відсутні посилання на конкретні норми матеріального і процесуального права, які, на думку скаржника, неправильно застосовані чи порушені, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Згідно частин другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (касаційна скарга залишається без руху з наданням строку для виправлення її недоліків), про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Оскільки касаційна скарга за своїм змістом не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, її належить залишити без руху з наданням особі, яка подала скаргу, строку для виправлення зазначених недоліків (подання касаційної скарги, яка відповідала б вимогам наведеної норми процесуального права).
Керуючись статтями 185, 260, 390, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 18 лютого 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 30 червня 2020 року залишити без руху.
Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліку касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                            М. М. Русинчук