22-ц/804/1490/20 
                                                                                266/5267/18 
                                               
Головуючий у І інстанції Д`яченко Д.О. Єдиний унікальний номер 266/5267/18     
Номер провадження 22-ц/804/1490/20
Доповідач Барков В.М.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

25 червня 2020 року  м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:
головуючого судді Баркова В.М.,
суддів   Мироненко І.П.,
   Лопатіної М.Ю.,
секретар  Сікора М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 січня 2019 року, ухвалене в м. Маріуполі Донецької області, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки в спільному сумісному майні подружжя та визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення частки у спільному сумісному майні подружжя та визнання права власності в порядку спадкування.
Позовна заява вмотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 1\2 частини квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира була придбана під час перебування ОСОБА_3 у шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 та є сумісним майном подружжя, яке після розірвання шлюбу не було поділено. Мати залишила заповіт на його ім`я та після її смерті він у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Постановою № 507 від 04 вересня 2018 року йому було відмовлено у прийнятті спадщини з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на квартиру. Просив суд визначити частку спадкодавця ОСОБА_3 у праві власності на спільне сумісне майно подружжя - квартири АДРЕСА_1 , а також визнати за ним право власності на 1\2 частку у праві власності на спірну квартиру.
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 січня 2019 року позов задоволено.
Визначено, що частка ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності на кв. АДРЕСА_2 2.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку на кв. АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 лютого 2019 року виправлені допущені описки в резолютивній частині заочного рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 січня 2019 року та другий абзац викладений наступним чином: «Визначити, що частка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , в праві спільної сумісної власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 ».
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права,  просить заочне рішення суду змінити, виклавши абзаци 2-3 резолютивної частини в наступній редакції: «Визначити, що частка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , в праві спільної сумісної власності колишнього подружжя - трикімнатної квартири АДРЕСА_1 (одинадцять) становила ?. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1\2 частку у праві власності у праві власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (одинадцять) після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 »
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції, задовольняючи позов в повному обсязі, виклав абзаци 2 та 3 резолютивної частини заочного рішення на власний розсуд, тобто безпідставно вийшов за межі позовних вимог, а саме не зазначив слова «у праві власності», відсутнє  посилання на те, що  квартира є трикімнатною, область не визначена. Висловлюючи позицію щодо редакції рішення суду в ухвалі від 08.02.2019 року суд першої інстанції зазначив, що допущені судом скорочення у зазначенні: міста, провулку, дому, квартири є допустимими скороченнями, які прийнято використовувати в офіційних документах. Проте такий висновок судом не обґрунтований нормами діючого законодавства. Рішення суду про визнання права власності на об`єкт нерухомості є правовстановлюючим документом, на підставі якого вносяться відповідні дані до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Неправильне, неточне або неповне визначення у судовому рішенні об`єкта права власності, місця його розташування потягне відмову у подальшій реєстрації права власності на цей об`єкт у вказаному Реєстрі.
Постановою Донецького апеляційного суду від 20 березня 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. 
Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 січня 2019 року скасовано.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки в спільному сумісному майні подружжя та визнання права власності у порядку спадкування відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої Судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2020 року заочне рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 січня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 20 березня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
18 червня 2020 року після призначення справи до розгляду ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заяву про відмову від позову (а.с. 244).
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином судовою повісткою (а.с. 248), тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без його участі без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Вислухавши суддю-доповідача та вивчивши письмові матеріали справи, апеляційний суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
За інформацією, витребуваною апеляційним судом відповідач ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 90 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 245-247).
За даними Спадкового реєстру після смерті ОСОБА_2 до його майна приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу була відкрита спадкова справа № 36/2019 (а.с. 238-242).
Із заяви ОСОБА_1 про відмову від позову вбачається, що після смерті ОСОБА_2 він, як його спадкоємець, набув право власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 . Також вказав на обізнаність з наслідками відмови від позову та з положеннями ст.ст. 206, 373 ЦПК України.
Таким чином апеляційний суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, наслідки відмови від позову йому відомі та зрозумілі, а тому підстави для відхилення цього клопотання відсутні.
В зв`язку з тим, що клопотання ОСОБА_1 про відмову від позову підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції, згідно із ст. 373 ЦПК України, необхідно визнати нечинним та закрити провадження у справі.
Керуючись ст.ст. 374, 377, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову – задовольнити.
Заочне рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 січня 2019 року – скасувати, провадження в справі – закрити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді       В.М. Барков

І.П. Мироненко

М.Ю. Лопатіна