П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/8142/19	

 	                     Головуючий в І інстанції: Токмілова Л.М.                      рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса                      20 березня 2020 року 	

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача:                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської загальноосвітньої школи № 31 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року, у справі за позовом Головного управління Держпраці в Одеській області до Одеської загальноосвітньої школи № 31 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради, за участі третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача: Комунальної установи «Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Малиновського району м. Одеси», Одеської міської ради, про застосування заходів реагування,-

В С Т А Н О В И Л А :

Головне управління Держпраці в Одеській області звернулось до суду з адміністративним позовом у якому заявлено вимоги Одеській загальноосвітній школі № 31 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), шляхом повної зупинки робіт з експлуатації каналізаційно-насосної станції, яка знаходиться на території школи.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року задоволено позовні вимоги.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що за наслідком проведення перевірки питань дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці Одеської загальноосвітньої школи № 31 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради, контролюючим органом помилково встановлено наявність порушень, які несуть загрозу життю та здоров`ю людей при здійсненні експлуатації каналізаційно-насосної станції.
В даному випадку, апелянт вважає, що у нього, як закладу освіти, відсутній обов`язок утримувати спірну каналізаційно-насосну станцію, яка обслуговує весь житловий мікрорайон.
Крім того, апелянтом зазначено про початок процесу передачі спірної насосної станції в утримання ТОВ «Інфокс».

В свою чергу, Держпраці подано відзив на вказану апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, так як школою не усунуто у встановлені строки усіх виявлених порушень, допущених при експлуатації каналізаційно-насосної станції.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення – скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нежитлові будівлі від 26 грудня 2012 року, яке видано виконавчим комітетом Одеської міської ради, об`єкт нерухомості, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Гастелло, 90 А, належить територіальній громаді міста Одеси, в особі Одеської міської ради, на праві комунальної власності. 
Об`єкт в цілому складається з будівель літ. «А» «Б» «Г», загальною площею 4589,8 кв.м.
При цьому, ГУ Держпраці в Одеській області 17 вересня 2018 року проведено планову перевірку Одеської загальноосвітньої школи № 31 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради щодо дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, за наслідком якої складено акт перевірки від 17 вересня 2018 року № 15/14.5/03-965.
Крім того, контролюючим органом видано припис № 15/14.5/03-965-1471 про усунення порушень вимог законодавства, у якому зафіксовано 30 пунктів порушень законодавства, зокрема, щодо порушень експлуатації каналізаційно-насосної станції.
Відповідно до наказу ГУ Держпраці в Одеській області від 10 грудня 2019 року № 2341, у період з 18 грудня 2019 року по 19 грудня 2019 року, проведено позапланову перевірку Одеської загальноосвітньої школи № 31 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради з метою перевірки повноти і якості виконання припису від 17 вересня 2018 року № 15/14.5/03-1434.
При цьому, за наслідком проведення перевірки контролюючим органом складено акт від 19 грудня 2019 року № 15/14.5/03-1434, яким зафіксовано наступні порушення, які не усунуті школою та створюють загрозу життю та здоров`ю людей:
- ст. 21 ЗУ «Про охорону праці» - дозвіл на виконання газонебезпечних робіт, та робіт у вибухонебезпечних зонах, (КНС), підприємством не отриманий. Порушено п. 6 додатку 2 ПКМУ від 26 жовтня 2011 року № 1107;
- ст. 21 ЗУ «Про охорону праці» - декларація відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки на виконання робіт підвищеної небезпеки (роботи в колодязях) не складено та не зареєстровано, в Головному управлінні Держпраці в Одеській області. Порушено п. 8, додатку 6 ПКМУ від 26 жовтня 2011 №1107 ;
- ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» - в переліку робіт з підвищеною небезпекою відсутні роботи в колодязях; виконання газонебезпечних робіт; роботи зі шкідливими речовинами. Порушено Перелік робіт з підвищеною небезпекою, НПАОП 0.00- 4.12-05;
- ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» - цілодобове чергування на очисних спорудах відсутнє. Крім того, в штатному розкладі відсутній обслуговуючий персонал. Порушено п. 8.1.1, п. 1.3.3 НПАОП 41.0-1.01-79;
- ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» - утримання каналізаційно-насосної станції не забезпечує безпечні умови праці. Отвори у підлозі каналізаційно-насосної станції не закриті зйомними плитами, не огороджені перилами з суцільною зашивкою понизу. Порушено п. 3.1.6 НПАОП 41.0- 1.01-79:
- ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» - освітлення та аварійне освітлення каналізаційно- насосної станції, відсутнє. Порушено п. 3.1.9 НПАОП 41.0-1.01-79;
- ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» - у приміщенні каналізаційно-насосній станції система вентиляції відсутня. Порушено п. 3.3.1, 3.3.2 НПАОП 41.0-1.01-79;
- ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» - аптечки першої долікарської допомоги та дезінфікуючи розчини у КНС відсутні. Порушено п. 3.3.7 НПАОП 41.0-1.01-79:
- ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» - попереджувальні надписи або плакати на території каналізаційно-насосної станції відсутні. Порушено п. 1.3.7 НПАОП 41.0-1.01-79;
- ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» - контроль за станом повітря у приміщенні КНС не здійснюється, лампи ЛБВК або газоаналізатори відсутні. Протигази відсутні. Порушено п. 3.3.10 НПАОП 41.0-1.01-79;
- ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» - виконавчі креслення мереж та всіх споруд з детальним визначенням технічних даних та характеристик прив`язки споруд відсутні. Порушено п. 1.4.3 НПАОП 41.0-1.01-79;
- ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» - не розроблені інструкції з охорони праці під час експлуатації КНС. Порушено п. 1.1.8 НПАОП 41.0- 1.01-79;
- ст. 13 «Про охорону праці» - заступник директора з АГР навчання по Правилам техніки безпеки під час експлуатації систем водозабезпечення та водовідведення населених місць не пройшов. Порушено п. 1.6.4 НПАОП 41.0-1.01-79;
- ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» - загальна інструкція, що уточнює порядок підготовки та безпечного проведення газонебезпечних робіт не розроблена. Порушено п. 1.4 НПАОП 0.00-5.11-85;
- ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» - перелік газонебезпечних робіт, що виконуються на підприємстві не розроблений. Не визначені роботи, що проводяться з оформлення наряд – допуску або з реєстрації в журналі обліку. Порушено пп. 1.7-1.11, 1.17 НПАОП 0.00-5.11-85.
В свою чергу, враховуючи викладені порушення, ГУ Держпраці в Одеській області, з метою недопущення спричинення шкоди здоров`ю людей, звернулось з даним адміністративним позовом до суду. 
За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як контролюючим органом доведено необхідності застосування спірних заходів реагування, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).
Згідно ч. 7 ст. 7 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
При цьому, Закон України «Про охорону праці» визначає основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Частиною 2 вказаної статті встановлено, що з цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, зокрема: забезпечує виконання необхідних профілактичних заходів відповідно до обставин, що змінюються; організовує проведення аудиту охорони праці, лабораторних досліджень умов праці, оцінку технічного стану виробничого обладнання та устаткування, атестацій робочих місць на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці в порядку і строки, що визначаються законодавством, та за їх підсумками вживає заходів до усунення небезпечних і шкідливих для здоров`я виробничих факторів.
Згідно ч. 3 ст. 21 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, видає дозволи на безоплатній основі на підставі висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, проведеної експертно-технічними центрами, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або незалежними експертними організаціями, які забезпечують науково-технічну підтримку державного нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці. На застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки виробник або постачальник устаткування підвищеної небезпеки отримує дозвіл до прийняття зобов`язань на постачання. Одержання дозволу не вимагається у разі експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, яке прийнято в експлуатацію з видачею відповідного сертифіката або щодо якого зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації, а також у разі реєстрації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.
Частиною 9 вказаної статті встановлено, що набуття права на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації (застосування) машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки може здійснюватися на підставі декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з охорони праці. Переліки видів робіт, машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки, виконання або експлуатація (застосування) яких може здійснюватися на підставі такої декларації, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин ГУ Держпраці в Одеській області просить суд застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду відносно Одеської загальноосвітньої школи № 31 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради у зв`язку з існуванням загрози життю та здоров`ю людей, шляхом повного зупинення експлуатації каналізаційно-насосної станції, яка знаходиться на території школи.
Підставою для звернення до суду з відповідними позовними вимогами стали виявлені у ході проведеного відносно школи заходу державного контролю, яким встановлено порушення вимог законодавства у сфері охорони праці та промислової безпеки, зафіксовані в акті № 15/14.5/03-1434 від 19 грудня 2019 року.
В даному випадку, у ході проведення перевірки, контролюючим органом встановлено порушення, допущені при експлуатації каналізаційно-насосної станції на території школи, які створюють загрозу для життя та здоров`я людей.
При цьому, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції погодився з висновками контролюючого органу про те, що спірна каналізаційно-насосна станція перебуває на території школи, а як наслідок школа є балансоутримувачем відповідної каналізаційно-насосної станції та має усунути виявлені Держпраці порушення.
В свою чергу, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
В даному випадку, суб`єктом владних повноважень, визначаючи школу балансоутримувачем спірної каналізаційно-насосної станції не встановлено жодного документу, підтверджуючого відповідне твердження.
З іншого боку, досліджене судом першої інстанції свідоцтво про право власності на нежитлові будівлі школи від 26 грудня 2012 року, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради, не містить відомостей щодо спірної каналізаційно-насосної станції.
При цьому, висновок про те, що саме школа є балансоутримувачем спірної каналізаційно-насосної станції зроблений виключно на підставі усних пояснень директора школи про наявність у неї ключів від станції та фізичного доступу до неї.
Між тим, як вбачається з листа Департаменту освіти і науки Одеської міської ради від 01 листопада 2018 року № 01-18-1/4705/5551, адресованому начальнику Держпраці в Одеській області, спірна каналізаційно-насосна станція не перебуває на балансі школи та здійснює обслуговування усього прилеглого до неї мікрорайону.
При цьому, з листа ТОВ «Інфокс» від 25 січня 2019 року № 267-09/569, який утримує та обслуговує об`єкти водопровідно-каналізаційного призначення територіальної громади вбачається, що питання встановлення балансоутримувача спірної каналізаційно-насосної станції залишається невирішеним з 2009 року.
В свою чергу, суб`єктом владних повноважень не заперечується того факту, що спірна каналізаційно-насосна станція обслуговує весь прилеглий до неї мікрорайон міста Одеси.
Між тим, колегія суддів зазначає, що Одеська загальноосвітня школа № 31 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради є закладом освіти, основним та єдиним видом діяльності якої є освітня діяльність.
В свою чергу, ЗУ «Про освіту», яким врегульовано діяльність закладів освіти, не передбачає можливості надання закладом освіти послуг з обслуговування населення у житлово-комунальній сфері.
В даному випадку, колегія суддів вважає, що саме Одеська міська рада та її виконавчі органи, які є представниками територіальної громади міста, а саме жителів відповідного мікрорайону, який обслуговує спірна каналізаційно-насосна станція, має усувати встановлені Держпраці порушення та вчиняти дії для встановлення належного балансоутримувача.
При цьому, колегія суддів вважає, що лише факт наявності у директора школи ключів від спірної каналізаційно-насосної станції та доступу до неї не покладає на нього обов`язку утримувати спірну каналізаційно-насосну станцію, яка перебуває у користуванні міста.
В свою чергу, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки вказаним обставинам, а як наслідок зроблено помилковий висновок про задоволення позовних вимог.
З іншого боку, встановлена на стадії апеляційного розгляду справи наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухому майно запису про віднесення спірної каналізаційно-насосної станції до цілісного майнового комплексу школи, який є комунальною власністю, не спростовує вищевикладених обставин.
Враховуючи викладене та беручи до уваги, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального і процесуального права, наявні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,- 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської загальноосвітньої школи № 31 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року – скасувати, прийнявши у справі нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог Головного управління Держпраці в Одеській області.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Держпраці в Одеській області на користь Одеської загальноосвітньої школи № 31 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги, у сумі 2881,50 грн. (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна гривня п`ятдесят копійок).
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

   Головуючий суддя 	 	Яковлєв О.В.	
   Судді	    	Градовський Ю.М.   Крусян А.В.