ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 335/4067/19                                  Головуючий в 1 інст. Воробйов А.В.
Провадження №33/807/574/20                                                  Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року                         місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Буділки П.В., іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , його представника - адвоката Острика С.Ю. розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою іншого учасника ДТП ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 липня 2020 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресом: АДРЕСА_1 за ст.124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Відповідно до постанови суду, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 26 березня 2029 року серії БР №004636, 29 жовтня 2018 року о 10 годині 50 хвилин, в м.Запоріжжя, на перехресті пр.Соборний - вул.Гагаріна, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Tayota Celica», номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним за кермом, не стежив за дорожньою обстановкою та здійснив рух на заборонений сигнал світлофору та здійснив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Outlander», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок ДТП автомобілі пошкоджено, травмованих немає, чим порушив п. 8.7.3 е Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2  просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, постанову суду скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, притягти його до адміністративної відповідальності, та на підставі ст.38, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.
В обґрунтування своєї скарги зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції не надав оцінку дослідженим доказам та не встановив факт винуватості ОСОБА_1 , що, в свою чергу, має значення для визначення цивільно-правових наслідків.
Також апелянт зазначає, що листом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» №210319-00774/к/у від 21 березня 2019 року йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування за фактом ДТП, що сталося, оскільки судом не встановлено, що в діях ОСОБА_1 вбачаються невідповідності ПДР України, які перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з даною ДТП.
Таким чином, суд першої інстанції належним чином не мотивував, що йому заважало з урахуванням досліджених письмових доказів, пояснень учасників та навіть свідків встановити обставини винуватості або невинуватості ОСОБА_1 .
Крім того, з огляду на формулювання статті 38 КУпАП («строки накладення адміністративного стягнення»), стягнення накладається лише на винну особу. Відповідно, і застосування даної норми (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинно відбуватись лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.
Позиція суду першої інстанції щодо відсутності у нього обов`язку встановити вину особи при закритті справи про адміністративне правопорушення суперечить як численній практиці Запорізького апеляційного суду, так і практиці судді Воробйова А.В., який розглядав дану справу в суді першої інстанції.
Таким чином, закриття справи про адміністративне правопорушення без встановлення винуватості особи суперечить наведеним нормам КУпАП, практиці Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя та Запорізького апеляційного суду.
Також апелянт зазначає, що винуватість ОСОБА_1 підтверджуються таким:
-матеріалами справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , копії яких містяться у матеріалах справи №335/12889/18, провадження щодо якого закрито за цим самим ДТП постановою Запорізького апеляційного суду від 01 лютого 2019 року;
-поясненнями апелянта ОСОБА_2 , наданими ним під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, у суді першої інстанції та під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції;
-поясненнями свідків, допитаних у суді першої інстанції - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;
-листом КП «Електромереж зовнішнього освітлення «Запоріжміськсвітло» від 29 листопада 2018 року №2084 разом із додатками на 2-х аркушах «схема пофазового проїзду на перехресті пр. Леніна та вул. Гагаріна», «графік роботи світлофорного об`єкта», відповідно до яких зелений колір світлофору у напрямку руху апелянта ОСОБА_2 є увімкненим на 11 секунд довше, ніж у напрямку руху ОСОБА_1 .
В свою чергу, зазначені докази кореспондуються із поясненнями самого ОСОБА_1 , наданими ним у суді першої інстанції (диски зі звукозаписами процесу від 10 грудня 2018 року, 18 грудня 2018 року), який не заперечив того, що ОСОБА_2 рухався на зелений колір світлофора, а також зазначив про те, що автомобілі, що рухалися в одному напрямку з ним у середньому та крайньому лівому ряді, зупинилися, але він не знає, чому вони зупинилися.
Також характер пошкодження автомобілів ОСОБА_2 Mitsubishi Outlander XL (задній бампер, заднє праве крило) та ОСОБА_1 . Toyota (передній бампер, праве переднє крило, капот), свідчать про зіткнення автомобілів не на початку проїзду ним перехрестя, а в кінці.
Ці показання були враховані Постановою Запорізького апеляційного суду від 02 лютого 2019 року у справі №335/12889/18 в якості обґрунтування його невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, висновки якої в силу приписів частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», є обов`язковими.
Суд досліджував дані докази у судовому засіданні 09 липня 2020 року та зазначав про таке дослідження в оскаржуваній постанові. Проте, закривши провадження у справі про адміністративне правопорушення, не надав оцінку цим доказам та не зазначив у постанові про висновки, до яких дійшов за результатами дослідження таких доказів.

Щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що 09 липня 2020 року суддя після розгляду справи зазначив, що для виготовлення постанови потрібний час, та не оголосив, яке саме прийняте рішення. Копію постанови він отримав лише 21 липня 2020 року. 

Заявлене ОСОБА_2 клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку, які вказані апелянтом, можуть бути визнані поважними, зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не вбачається.

Заслухавши ОСОБА_2  та його представника - адвоката Острика С.Ю., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, -  ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Буділку П.А.,  які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з положеннями ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків передбачених ст.38 цього Кодексу.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БР№004636 від 26 березня 2019 року, складеному відносно ОСОБА_1 , правопорушення вчинено 29 жовтня 2018 року.
Отже, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тим більше розгляду справи судом першої інстанції, строки, передбачені ст.38 КУпАП, закінчились. 
09 липня 2020 року на адресу суду надійшла заява від особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Буділки П.В. про закриття провадження в справі у зв`язку із закінченням вищевказаних строків. 
Заперечень проти закриття провадження в справі з зазначених підстав не надійшло, фактичні обставини справи, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, ніхто не оспорював. 
Розглянувши вказану заяву та перевіривши наявні матеріали справи, суд обґрунтовано закрив провадження в ній на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, вказавши в оскаржуваній постанові на те, що адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинено 29 жовтня 2018 рок, тому строки, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП, закінчились ще 30 січня 2019 року. 
Доводи апелянта про те, що суд, закриваючи провадження в справі, повинен був визнавати  ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, не грунтуються на вимогах закону. 
Так, згідно з вимогами ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи, і цей перелік є вичерпним.
Зі змісту вказаної статті вбачається, що свідченням того, що особу визнано винною у вчиненні правопорушення, є накладення на таку особу адміністративного стягнення. 
Закриття провадження в справі з одночасним визнанням особи винною у вчиненні правопорушення (про що просить апелянт), не узгоджується з вимогами вказаної статті. 
Крім того, судом першої інстанції роз`яснено, що підстави закриття провадження в справі, передбачені п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, не є реабілітуючими, та не перешкоджають учасникам процесу вирішувати питання про відшкодування майнової шкоди в порядку цивільного судочинства.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність закриття провадження в даній справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП, і підстав для скасування оскаржуваної постанови суду за поданою апеляційною скаргою не вбачає.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 , на думку суду апеляційної інстанції, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Отже, подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 липня 2020 року.
апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 липня 2020 року стосовно  ОСОБА_1  за ст.124 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                         С.В. Дадашева

Дата документу  Справа № 335/4067/19