ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2 жовтня 2020 року 
м. Харків
Справа № 629/2062/20
Провадження № 22-ц/818/4296/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Кругової С.С.,
Суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
Учасники справи :
Позивач:                Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,
Відповідач:             ОСОБА_1 , 
                              
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом Аціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "Приват банк" на заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 липня 2020 року (суддя Каращук Т.О.), -
в с т а н о в и в :
У травні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк», звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 14.11.2018 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір №б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» і «Тарифів банку», які викладені на банківському сайті.

Позивач зазначив, що за умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 15.04.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 29 854, 93 грн., з яких: 17164, 15 грн. - заборгованість за тілом кредиту (яка складається з простроченого тіла кредиту), 8 429, 53 грн. – заборгованість за простроченими відсотками, 2 363, 40 грн. -відсотки згідно ст.625 ЦПК України, а також 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 1397,85 грн. - штрафу (процентна складова).
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму заборгованості, а також судовий збір у сумі 2102 грн.
Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 липня 2020 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. 
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь АТ КБ «ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.11.2018 року у розмірі 19527,55 грн. та судовий збір в сумі 1374,88 грн. В решті позову відмовлено.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції послався на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03.07.2019 (провадження № 14-131цс19), і виходив з того, що відповідач взятих на себе за Договором зобов`язань щодо повернення отриманих у кредит коштів належним чином не виконав, правовими наслідками чого є стягнення з  ОСОБА_1  заборгованості за тілом кредиту. Відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне повернення коштів є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині, оскільки наданий Банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку не містять підпису відповідача. Оскільки позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками та штрафами скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Звертає увагу суду на те, що 14.11.2018 року відповідачем, окрім анкети-заяви, також було підписано довідку про умови кредитування, в якій сторони погодили істотні умови договору, зокрема процентну ставку у пільговий період, поза межами пільгового періоду та при невиконанні зобов`язань по поверненню кредиту, а також штраф за прострочення платежів більш ніж на 30 днів. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Рішення в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, нарахованими відповідно до ст.625 ЦК України не оскаржується.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, 14.11.2018 року ОСОБА_1 з банком підписав Анкету-заяву. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Також відповідач зобов`язався зі змінами знайомитися самостійно на офіційному сайті, про що свідчить копія анкети-заяви(а.с.12-13).

Згідно наданого позивачем розрахунку(а.с.7-8) та виписки(а.с.9), станом на 15.04.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 29 854, 93 грн., з яких: 17164, 15 грн. - заборгованість за тілом кредиту (яка складається з простроченого тіла кредиту), 8 429, 53 грн. – заборгованість за простроченими відсотками, 2 363, 40 грн. - відсотки згідно ст.625 ЦПК України, а також 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 1397,85 грн. - штрафу (процентна складова).
Також позивачем надано копії Умов та Правил надання банківських послуг а.с. 17-60) та Тарифів банку (а.с.16), в яких відсутні відомості від якого числа дана документації та в який проміжок часу вона діяла. 

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення прострочених відсотків та штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача, а Анкета-заява, підписана відповідачем, не містить умов кредитування, зокрема, щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, отримання та ознайомлення з умовами кредитування за підписом ОСОБА_1 є за період з 14.11.2018 року по 29.11.2018 року, однак в цій інформації зазначені загальні відомості відносно всіх карт універсальних.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Обгрунтовуючи свої вимоги в частині стягнення прострочених відсотків та штрафів, банк посилався на Довідку про умови кредитування, підписану відповідачем, в якій зазначена відповідна процентна ставка.
Із матеріалів справи вбачається, 14.11.2018 року на ім`я ОСОБА_1 була оформлена кредитна картка, строк дії якої – до жовтня 2021 року.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже, якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та суми передбачені статтею 625 ЦК України.
Банк звернувся до суду з позовом у травні 2020 року,тобто до спливу строку кредитування, тому має право на стягнення відсотків нарахованих на прострочений кредит відповідно умов договору, а право на стягнення відсотків за ст.625 ЦК України виникає лише з моменту пред`явлення вимоги про дострокове повернення суми заборгованості за кредитом (звернення до суду з дійсним позовом).
За таких обставин, позовні вимоги про стягнення відсотків, передбачених умовами договору та встановлених законом ( ст.625 ЦК України) є пов`язаними, оскільки можливість їх стягнення залежить від спливу строку кредитування.
За змістом позовної заяви вимоги про стягнення відсотків нарахованих на прострочений кредит відповідно до ст.625ЦК України пред`явлені станом на 15.04.2020 року, тобто до закінчення строку кредитування, який у даному випадку збігається зі строком дії картки.
Судова колегія не може погодитись з висновком суду про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення відсотків, нарахованих на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки право пред`явити такі вимоги у банку виникає лише після звернення до суду з позовом про дострокове повернення кредиту.
Зауваження банку в апеляційної скарги про те, що суд при перегляді рішення обмежений доводами апеляційної скарги, не може бути підставою для залишення в силі рішення, постановленого за наслідками неправильного застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів вважає за можливе стягнути з відповідача проценти, які передбачені умовами договору, а саме довідкою про умови кредитування, яка підписана ОСОБА_1 особисто та свідчить про ознайомлення останнього з умовами надання кредитного продукту.
Відповідно до п.4 довідки процентна ставка за межами пільгового періоду встановлюється у розмірі 43,2% для карт Універсальна та 42% для карт Універсальна ГОЛД.

Посилання в рішенні суду першої інстанції на те, що вказані умови діяли з 14.11.2018 року по 29.11.2018 року, а також на те, що у вказаній довідці зазначені загальні відомості відносно всіх карт універсальних не є підставою для відмови у позові в цій частині, оскільки підписані відповідачем умови діяли на час укладання договору, а процентна ставка, яка застосована позивачем при розрахунку заборгованості є мінімальною з тих, що вказані у довідці , а саме 42% (а.с. 7-8, 14-15).

Крім того, у довідці про умови кредитування міститься застереження про те, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення процентів.

Отже, рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками підлягає скасуванню, а позов в цій частині – задоволенню.
Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).
Згідно довідки про умови кредитування штраф за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою становить 500 грн.+ 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій та підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь банку штраф у сумі 1897,85 грн.
За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
З огляду на викладене,судова колегія суддів не погоджується з висновком суду в частині стягнення відсотків, нарахованих на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України, проте вважає вимоги про стягнення заборгованості по простроченим відсоткам та штрафам обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Ціна позову складає 29854,93 грн., позовних вимог задоволено на суму 27491,53 грн., тобто на 92%.
За подання позовної заяви банком сплачено 2102 грн.
92 % від цієї суми – 1933,84 грн. – підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за подання позовної заяви.
Також АТ «ПриватБанк» за подання апеляційної скарги було сплачено 3153 грн. , які підлягають відшкодуванню відповідачем у зв`язку із задоволенням вимог апеляційної скарги.
Керуючись ст. 141, 367, 368, ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України,  суд –

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.
Заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 липня 2020 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на корить Аціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 14.11.2018 року у вигляді відсотків, нарахованих на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, а також відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками та штрафами – скасувати.
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Аціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 в частині про стягнення заборгованості за простроченими відсотками та штрафами – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Аціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за простроченими відсотками у сумі 8429 (вісім тисяч чотириста двадцять дев`ять) гривень 53 копійки та штраф у сумі 1897 (одна тисяча вісімсот дев`яносто сім) гривень 85 копійок.
Позовні вимоги Аціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 на користь Аціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відсотків, нарахованих на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України – залишити без задоволення.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Аціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1933 (одна тисяча дев`ятсот тридцять три) гривні 84 копійки та за подання апеляційної скарги у сумі 3153 (три тисячі сто п`ятдесят три) гривні.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                                                                         С.С. Кругова

Судді                                                                                              О.В. Маміна

                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                         Н.П.Пилипчук