П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/581/20	
Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року (суддя Балан Я.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 23 квітня 2020 року) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

27 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУПФ України в Одеській області), в якому просив:
- визнати протиправними дії ГУПФ України в Одеській області щодо неврахування при перерахунку пенсії з 01.01.2018 року надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50 відсотків посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами у розмірі 10 відсотків посадового окладу; надбавки за кваліфікацію у розмірі 4 відсотків посадового окладу та премії у розмірі 10 відсотків посадового окладу;
- визнати протиправними дії ГУПФ України в Одеській області щодо виплати пенсії з урахуванням лише 50 відсотків суми підвищення пенсії у 2018 році та 75 відсотків у 2019 році;
- зобов`язати ГУПФ України в Одеській області провести перерахунок пенсії з 01.01.2018 року, виходячи з основного розміру пенсії 56 відсотків грошового забезпечення з урахуванням: посадового окладу 5220,00 гривень; окладу за військове звання у розмірі 1410,00 гривень; процентної надбавки за вислугу років (45%) у розмірі 2983,50 гривень; надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50 відсотків посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами у розмірі 10 відсотків посадового окладу; надбавки за кваліфікацію у розмірі 4 відсотків посадового окладу та премії у розмірі 10 відсотків посадового окладу та здійснення виплати донарахованих сум з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений частково. Визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 з урахуванням лише 50 відсотків суми підвищення пенсії у 2018 році та 75 відсотків у 2019 році. Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.01.2018 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії та здійснити виплату донарахованих сум з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні іншої частини адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ГУПФ України в Одеській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .
В доводах апеляційної скарги зазначено, що поза уваги суду першої інстанції залишилося те, що постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам» №103 від 21.02.2018 року визначено порядок виплати підвищення, а саме - перерахунок здійснюватиметься поетапно, починаючи з 01 січня 2018 року, у таких розмірах: з 01 січня 2018 року - 50 відсотків; з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 01 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. Крім того апелянт зазначає, що рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року у справі №826/3858/18 залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року, яким визнано протиправними та нечинними п. п. 1, 2 Постанови №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Тобто, дії відповідача до 05.03.2019 є законними.

Позивач рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржував, надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

За правилами ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, апеляційний суд розглядає справу виключно у межах апеляційної скарги.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі, в тому числі, подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивача наказом Міністра оборони України №702 від 02 жовтня 2004 року звільнено з військової служби у запас за пунктом 67, підпунктом «В» (у зв`язку із скороченням штату) (а.с. 28).
Вислуга років ОСОБА_1 становить 22 роки (а.с. 28, 29). 
Згідно розрахунку пенсії ОСОБА_1 була призначена пенсія у розмірі 56 відсотків окладів. Крім того, пенсія ОСОБА_1 складалася, зокрема, з: надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50 відсотків посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами у розмірі 10 відсотків посадового окладу; надбавки за кваліфікацію у розмірі 4 відсотків посадового окладу та премії у розмірі 10 відсотків посадового окладу (а.с. 24).
01 січня 2018 відповідачем на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» №103 від 21.02.2018 року, за нормами чинними на 01 березня 2018 року, керуючись Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13 лютого 2008 року, ОСОБА_1 , проведено перерахунок пенсії (а.с. 26).
Розмір пенсії позивача після проведення перерахунку становить – 5383,56 гривень та складається з 56% від:
посадового окладу - 5220,00 гривень;
окладу за військовим званням - 1410,00 гривень;
надбавки за вислугу років 45% - 2983,50 гривень.
З них виплачується: з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року – щомісячно 50% від підвищення 1669,76 гривень; з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року – щомісячно 75% від підвищення 2504,64 гривень; з 01.01.2020 року щомісячно 100% від підвищення 3339,52 гривень.
З протоколів про перерахунок пенсії, які наявні у пенсійній справі №ЮО104881 ОСОБА_1 вбачається, що позивачу у період з 2008 року по 2018 рік неодноразово були проведені перерахунки пенсії, виходячи із основного розміру пенсії 56% та з урахуванням надбавок (а.с. 25).
Проте з 01.01.2018 року відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача та позбавлено його додаткових видів грошового забезпечення, а саме: надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50 відсотків посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами у розмірі 10 відсотків посадового окладу; надбавки за кваліфікацію у розмірі 4 відсотків посадового окладу та премії у розмірі 10 відсотків посадового окладу.
Не погодившись з таким перерахунком пенсії позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач мав підстави отримати пенсію у збільшеному розмірі після перерахунку її розміру.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 6 ч. 1ст. 92 Конституції України встановлено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року (далі - Закон №2262-ХІІ).
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було проведено з 01.01.2018 року перерахунок розміру пенсії позивача та встановлено виплату підвищеної пенсії у період з 01 січня 2018 року - 50 відсотків, 01 січня 2019 по 31 грудня 2019 - 75% суми підвищеної пенсії та у період з 01 січня 2020 року – 100% (а.с. 26).
Вказаний розмір виплати перерахованої суми пенсії було встановлено на підставі п. 1 та п. 2 Постанови №103.
Пунктом 2 Постанови №103 було визначено проводити виплату перерахованих відповідно до пункту 1 Постанови №103 підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
Збільшення грошового забезпечення військовослужбовців є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача, як колишнього військовослужбовця на підставі Постанови №704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Отже, у силу приписів ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», п. 4 Порядку №45, позивач отримав право на перерахунок пенсії у січні 2018 року.
При цьому, Кабінет Міністрів України уповноважений визначати порядок проведення такого перерахунку, що й було реалізовано ним шляхом прийняття Порядку №45.
Як вбачається зі змісту п. п. 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України №103, вказаними пунктами постанови Кабінету Міністрів України фактично зменшувався розмір доплат до пенсій за результатами перерахунку у 2018 та 2019 роках та встановлювався особливий порядок виплати пенсії.
Колегія суддів, як і суд першої інстанції, вважає безпідставними посилання апелянта на вимоги статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України №103 в частині наявності у відповідача права здійснювати розстрочку виплати перерахованої пенсії з наступних підстав.
Згідно із частиною третьою статті 52 Закону №2262-ХІІ виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.
Відповідно до частини другої статті 55 Закону №2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Таким чином, законодавець розмежував наступні поняття «строки перерахунку пенсії», «строки виплати пенсії» та «порядок перерахунку пенсії».
Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати «порядок перерахунку пенсії» не є тотожним праву встановлювати «строки перерахунку пенсії», «строки виплати пенсії».
У відповідності до частин 1-3 статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Враховуючи те, що п. п. 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України №103, якими встановлено «строки виплати пенсії», не відповідають вимогам Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки Кабінет Міністрів України має лише право встановлювати «порядок перерахунку пенсії», а не «строки виплати пенсії», то суд першої інстанції обґрунтовано виходив з вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не вказаної вище постанови Кабінету Міністрів України до спірних правовідносин.
Судова колегія вважає необґрунтованими посилання апелянта на відсутність постанови Кабінету Міністрів України про встановлення умов та порядку перерахунку пенсії позивачу після визнання протиправними та нечинними пунктів 1, 2 Постанови №103, оскільки порядок проведення перерахунку пенсій, встановлений постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №45 від 13 лютого 2008 року, та внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року». Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 21 лютого 2018 року, яка набрала чинності з 01 березня 2018 року і є чинною на момент виникнення спірних правовідносин, встановлені розміри грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.
За таких обставин колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який дійшов висновку про необхідність відновлення права позивача на отримання у повному обсязі (100 %) належних йому сум пенсійних виплат за період з 01 січня 2018 року, які повинні бути розраховані та виплачені відповідно до чинних у зазначений період нормативно-правових актів.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії з 01.01.2018 року підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Захист прав власності» і що відповідні суми доплати до пенсії за результатом проведення перерахунку слід вважати «майном» у значенні цього положення, отже, невиплата вказаних сум є втручанням у право позивача на мирне володіння майном.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ по справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.06.2014 року (за заявою №68385/10 та №71378/10) вказано, що якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинним Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.
Вказані обставини свідчать про те, що невиплата належних сум позивачу є втручанням у його право на мирне володіння майном.
Отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для визнання безпідставним встановлення поетапності виплати підвищення до пенсії та зобов`язати відповідача виплатити позивачу недоотримані кошти з 01.01.2018 року у повному обсязі підлягають задоволенню, проте з урахуванням вже виплачених сум.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, та є тотожними відзиву на адміністративний позов, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржувалося, що, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, обумовлює межі перегляду даного судового рішення апеляційним судом.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач                                        В.О.Скрипченко

Суддя                                                                                І.П.Косцова

Суддя                                                                                Ю.В.Осіпов