ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 р.	Справа № 591/3915/16-а	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.
          ррозглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 24.02.2020, головуючий суддя І інстанції: Клименко А.Я., вул. Академічна, 13, м. Суми, Сумська, 40030, повний текст складено 02.03.2020  по справі № 591/3915/16-а
за позовом ОСОБА_1  
до    Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області   
про визнання неправомірними дій щодо відмови у виплаті призначеної пенсії,
ВСТАНОВИВ:
          У вересні 2019 року ОСОБА_1 ( далі - ОСОБА_1 , заявник) звернувся до суду в порядку  ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі- КАС України) із заявою про встановлення судового контролю за виконанням постанови Зарічного районного суду м.Суми від 14.09.2016 у справі №   591/3915/16-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у  Сумській області (далі - ГУ ПФУ у Сумській обл. відповідач), в якій просив:
          - зобов`язати ГУ ПФУ у Сумській обл. подати до суду у встановлений судом строк звіт про виконання постанови Зарічного районного суду м. Суми  від 14.09.2016 у справі №591/3915/16-а, який розглянути відповідно до ст.382 КАС України;
          - зобов`язати ГУ ПФУ у Сумській обл. поновити виконання постанови Зарічного районного суду м. Суми  від 14.09.2016 у справі №591/3915/16-а з 01.08.2019. 
          Ухвалою Зарічного районного суду м. Харкова від 24.02.2020 заяву ОСОБА_1 задоволено. 
          Визнано незаконними дії ГУ ПФУ у Сумській обл. щодо самостійного зупинення та зміни порядку виконання судового рішення №591/3915/16-а від 14.09.2016 в частині перерахунку та зменшення пенсійних виплат ОСОБА_1 з 01.08.2019.
          Зобов`язано ГУ ПФУ у Сумській обл. поновити з 01.08.2019 виконання рішення суду від 14.09.2016 у справі № 591/3915/16-а щодо виплати ОСОБА_1 в повному обсязі пенсії, призначеної відповідно до   ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697    ( далі - Закон № 1697) та подати до суду звіт про виконання з 01.08.2019 судового рішення № 591/3915/16-а протягом 30днів з дня набрання ухвалою законної сили.
          Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ГУ ПФУ у Сумській обл. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просило скасувати оскаржуване      рішення та ухвалити   постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку статті 382 КАС України.
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що пенсійним органом постанову Зарічного районного суду м. Харкова від 14.09.2016 виконано в повному обсязі в межах зобов`язань, покладених судом. Пенсія ОСОБА_1 виплачується з 01.01.2016 відповідно до абз.4 ч.15 ст.86 Закону № 1697, з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017   №   2148-VIII ( далі- Закон № 2148). Вказав, що суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати судовий контроль за заявою позивача після ухвалення рішення у справі, оскільки ст. 382 КАС України визначає таку можливість суду лише під час прийняття судового рішення. Зауважив, що питання визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду самостійно врегульовані ст. 383 КАС України та не можуть бути предметом розгляду за заявою ОСОБА_1 , яка подана в порядку ст. 382 КАС України. 
           30.03.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду витребувано з Зарічного районного суду м. Суми справу № 591/3915/16-а.
           16.04.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду призначено до розгляду клопотання ГУ ПФУ у Сумській обл. про поновлення строку на апеляційне оскарження.
           23.04.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду клопотання задоволено та поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження.  
           27.04.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження по справі № 591/3915/16-а.
           29.05.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду закінчено підготовку та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. 
           25.06.2020 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. 
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду судом повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. 
          Від заявника надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
          Відповідно до положень ч.2 ст.313 КАС України справа розглянута без участі сторін.
          Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
          Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість  ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, зазначає наступне.
          Судовим розглядом встановлено наступні обставини, які не оспорені сторонами.
           14.09.2016 постановою Зарічного районного суду м.Суми визнано протиправними дії Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області ( далі - Сумське ОУ ПФУ Сумської обл.) щодо невиплати раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до   ст. 86 Закону № 1697. 
          Зобов`язано Сумське ОУ ПФУ Сумської обл. нарахувати і виплачувати з 01.01.2016 ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, яка призначена відповідно до    Закону №1697.
          Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.
           14.09.2016 на виконання вказаної постанови Зарічним районним судом м. Суми видано виконавчий лист. 
           06.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до Зарічного районного суду м.Суми  в порядку ст. 382 КАС України із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі № 591/3915/16-а. 
          Задовольняючи вказану заяву суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ПФУ у Сумській обл. незаконно самостійно зупинило виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14.09.2016 у справі 591/3915/16-а щодо виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону № 1697 в повному обсязі, протиправно зменшило розмір пенсійних виплат та змінило порядок їх здійснення, а тому суд має законні підстави для встановлення судового контролю за виконанням вказаного рішення в порядку ст.382 КАС України, визнавши неправомірними дії відповідача, зобов`язавши поновити з 01.08.2019 виконання рішення суду від 14.09.2016 по справі № 591/3915/16-а, і подати протягом 30 днів звіт про його виконання.
          Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає. 
          Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
          Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов`язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          За приписами ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
          Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
          Присписами ст. 382 КАС України унормовано, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.           За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
          Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України. 
          Питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання. 
          Суддя за клопотанням органу чи посадової особи, відповідальних за виконання рішення, на підставі відповідних доказів зменшує розмір штрафу, який стягується на користь Державного бюджету України за невиконання або неналежне виконання рішення, на суму штрафу, який було накладено за ці самі дії державним виконавцем відповідно до законодавства про виконавче провадження. 
          Ухвала суду про накладення штрафу, що набрала законної сили, направляється для виконання до державної виконавчої служби. З наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції. 
          Сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.           
          Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому   статтею 287   цього Кодексу.
          Відповідно до ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. 
          У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи. 
          Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду. 
          У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви. 
          У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена. 
          За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому   статтею 249   цього Кодексу.
          Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Зарічного районного суду м.Суми із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення від 14.09.2016 у справі № 591/3915/16-а шляхом зобов`язання суб`єкта владних здійснювати виплати пенсії позивачу в   порядку Закону № 1976 без урахування змін, внесених до нього Законом № 2148.
          Між тим, зі змісту постанови Зарічного районного суду м.Суми від 14.09.2016 у справі № 591/3915/16-а вбачається, що судом надавалася правова оцінка правомірності дій органу Пенсійного фонду щодо перерахунку пенсії позивачу, призначеної відповідно до ст.86 Закону № 1976 та не вирішувалося питання щодо порядку її виплати.
          Колегія суддів зазначає, що чинним законодавством не передбачено можливості суду приймати рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення чи визнати протиправними дії, вчинені на виконання судового рішення, щодо вимог, які не були предметом розгляду.
          Враховуючи, що порядок виплати пенсії позивачу не був предметом розгляду у постанові суду від 14.09.2016 у справі № 591/3915/16-а, суд апеляційної інстанції вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви про встановлення судового контролю щодо виконання Зарічного районного суду м.Суми від 14.09.2016 у справі №591/3915/16-а відповідно до ст. 382 КАС України.
          Колегія суддів зауважує, що з системного аналізу ст. ст.  382, 383 КАС України вбачається виокремлення у окремі статті таких видів судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).
          Законодавець, розмежовуючи види судового контролю за виконанням судового рішення, розділив і види заяв, з якими позивач звертається до   суду та порядки їх розгляду відповідно.
          Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, що викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.10.2018 по справі №556/2081/17, яка з урахуванням приписів ч.5 ст.242 КАС України підлягає обов`язкому застосуванню при вирішенні спірних правовідносин. 
          Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Зарічного районного суду м.Суми із заявою про встановлення судового контролю в порядку ст. 382 КАС України та просив суд зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення від   14.09.2016 по справі 591/3915/16-а та поновити його виконання з 01.08.2019, а ухвалою суду першої інстанції визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Сумській обл.  та зобов`язано поновити з 01.08.2019 виконання вказаного рішення суду та подати звіт про його виконання. 
          З огляду на викладене та враховуючи викладені вище правові норми, колегія суддів визнає помилковим таке рішення суду першої інстанції, оскільки визнання протиправними рішень, дій, бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем вирішується відповідно до приписів ст. 383 КАС України та визнає слушними доводи апелянта про те, що такі питання  вирішуються в самостійному процесуальному порядку та  не можуть бути предметом розгляду за заявою поданою за правилами ст.382 КАС України.
          Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. 
          Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний  з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6  Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
          Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
          Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності  надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
          Згідно з положеннями ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
          Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для зміни судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
          За вказаних обставин, проаналізувавши всі наведені вище докази, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми процесуального права, а також неповно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, що має наслідком скасування  судового рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області  - задовольнити.
Ухвалу Зарічного районного суду м.Суми від 24 лютого 2020 року по справі №591/3915/16-а  скасувати.
У задоволеннї зави ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України за виконанням постанови Зарічного районного суду м.Суми від 14 вересня 2016 року - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	О.А. Спаскін    О.В. Присяжнюк   	
Повний текст постанови складено  20.07.2020.