П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/4201/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Майстер П.М.  
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
30 липня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Капустинського М.М.  Білої Л.М. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Охримчук  М.Б.,
представника позивача: Чухась М.С.,
представника відповідача: Чубко Л.В.  

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року  (повне рішення складене 12.02.2020) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в грудні 219 року позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Хмельницькій області, про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 06 листопада 2019 року №1323261/НОМЕР_5 про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 14 жовтня 2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних та зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №5 від 14 жовтня 2019 року.
Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 10.02.2020 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що надані позивачем пояснення та документи підтверджували реальність здійснення господарських операцій по поданій податковій накладній. Документи складені з дотриманням вимог законодавства і були достатніми для реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, а тому дійшов висновку, що рішення від 06.11.2019 №1323261/НОМЕР_5 відповідач прийняв з порушенням вимог Податкового кодексу України, а тому воно підлягало скасуванню.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України, реєстрація ПН/РК від 14.10.2019 №5 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена, оскільки обсяг постачання товару/послуги 49.41 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам пп.2.1 п.2 «Критеріїв ризиковості здійснення операцій». Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Вважає, що наданий позивачем пакет документів до податкової накладної від 14.10.2019 року за №5 не є достатніми для прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної, зокрема, позивачем не надано до повідомлення виписки і особових рахунків, картки рахунків 361 (акти звірок) тощо. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що в апеляційній скарзі, як і в суді першої інстанції скаржником не надано належних та допустимих доказів, що ґрунтуються на нормах законодавства, які регулюють спірні правовідносини, зокрема так і не визначено якому саме критерію ризиковості належить позивач і чим це підтверджується.
В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07 серпня 2001 року позивач зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, як фізична особа-підприємець, одним із видів діяльності якого є надання автомобільних послуг по перевезенню вантажів.
01.10.2019 між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енселко Агро" (Замовник) було укладено договір ПЗ 20/1 ЕП про надання послуг по перевезенню вантажів.
Згідно вказаного договору Виконавець бере на себе зобов`язання доставити автомобільним транспортом довірений йому Замовником вантаж (згідно із товарно-транспортною накладною форма № 1-ТН або іншої форми, яка містить всі обов`язкові реквізити визначені законодавством для ТТН) з місця відправлення до пункту призначення по маршруту, вказаному Замовником, видати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі, а Замовник бере на себе зобов`язання сплатити плату за перевезення вантажу.
На виконання умов вказаного договору позивачем здійснювалось перевезення вантажу належним йому транспортом: автомобілями марки DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 згідно товарно-транспортних накладних: №№2417-001444 від 01.10.2019, 2652-000480 від 02.10.2019, 2528-003544 від 06.10.2019, 2417-001471 від 09.10.2019, 2417-001481 від 10.10.2019,  2417-001496 від 11.10.2019, 2417-001522 від 12.10.2019, 2417-001538 від 14.10.2019, 2652-000554 від 14.10.2019, 2652-000548 від 14.10.2019, 2569-000924 від 11.10.2019, 2417-001498  від 11.10.2019, 2417-001537 від 13.10.2019, 2652-000552 від 14.10.2019, 2417-001499 від 11.10.2019, 2417-001519 від 12.10.2019, 2652-000553 від 14.10.2019.
Роботи, що виконані за договором ПЗ 20/1 ЕП про надання послуг по перевезенню вантажів від 01.10.2019, оформлені актом №ЕА 000027040 прийому - передачі виконаних робіт.
Відповідно до приписів п.201.10 ст.201 ПК України позивачем на підтвердження наданих послуг по договору про надання послуг по перевезенню вантажів від 01.10.2019  виписано податкову накладну №5 від 14.10.2019, та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно з отриманою квитанцією ДПС України "документ прийнято, реєстрація зупинена", та зазначено, що відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України, реєстрація ПН/РК від 14.10.2019 №5 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Обсяг постачання товару/послуги 49.41 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам пп.2.1 п.2 «Критеріїв ризиковості здійснення операцій». Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
30.10.2019 позивачем направлено до органу ДПС України пояснення до податкової накладної №5 від 14.10.2019 року, та копії документів щодо вказаної податкової накладної  реєстрацію якої зупинено, зокрема: договір ПЗ 20/1 ЕП про надання послуг по перевезенню вантажів від 01.10.2019; акт №ЕА0000027040 прийому-передачі виконаних робіт по договору про надання послуг по перевезенню вантажів ПЗ 20/1 ЕП від 01.10.2019; реєстр ТТН до акту виконаних робіт №ЕА0000027040 на перевезення вантажів по Договору ПЗ 20/1 ЕП від 01.10.2019; товаротранспортні накладні; банківська виписки щодо розрахунків за надані послуги; свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів.
Рішенням голови комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 06.11.2019 №1323261/НОМЕР_5 було відмовлено у реєстрації податкової накладної №5 від 14.10.2019 року.
Підставою відмови зазначено ненаданням платником податку копій документів: розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків. ФОП ОСОБА_1 не надано до повідомлення виписки і особових рахунків, картки рахунків 361 (акти звірок) тощо.
Позивачем подано скаргу на рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Однак, вказана скарга позивача залишена без задоволення, а оскаржуване рішення ДПС про відмову у реєстрації податкової накладної - без змін.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача позивач звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI в редакції, що була чинною на момент їх виникнення (далі - ПК України).
Згідно з вимогами п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до п. 201.7 ст. 201 цього ж Кодексу податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.
Згідно з п.201.16. ст. 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 12 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 21 лютого 2018 року (далі за текстом - Порядок № 117) у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
Згідно з п.13 Порядку № 117 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зокрема зазначається критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку.
Пунктом 14 Порядку № 117 визначено, що перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.
Згідно з п.п. 15-16 Порядку № 117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування. Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних/розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні/розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних/розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг). Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України Про електронні довірчі послуги, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Згідно з п. 18 Порядку № 117 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.
Приписами пункту 22 Порядку № 117 визначено, що рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком 2 підлягає реєстрації в окремому Реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена. Відповідне рішення набирає чинності після реєстрації його в такому Реєстрі.
Пунктом 27 Порядку № 117 визначено, що рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.
Згідно з п. 21 Порядку № 117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.
Як встановлено судом першої інстанції, саме комісією Головного управління ДПС у Хмельницькій області винесено оскаржуване рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Також встановлено, що позивачем 30.10.2019 було надано відповідачу пояснення щодо податкової накладної №5 від 14.10.2019 року та надано копії документів, якими підтверджується законність та реальність господарських операцій. Зокрема, такими документами є: - договір про надання послуг по перевезенню вантажів №ПЗ 20/1 ЕП від 01.10.2019; - акт прийому передачі виконаних робіт по договору про надання послуг по перевезенню вантажів №ПЗ 20/1 ЕП від 01.10.2019; - Реєстр ТТН до Акту виконаних робіт №ЕА0000027040 на перевезення вантажів по Договору ПЗ 20/1 ЕП від 01.10.2019; - товарно-транспортні накладні №№2417-001444 від 01.10.2019, 2652-000480 від 02.10.2019р, 2528-003544 від 06.10.2019, 2417-001471 від 09.10.2019, 2417-001481 від 10.10.2019, 2417-001496 від 11.10.2019, 2417-001522 від 12.10.2019, 2417-001538 від 14.10.2019, 2652-000554 від 14.10.2019, 2652-000548 від 14.10.2019, 2569-000924 від 11.10.2019, 2417-001498 від 11.10.2019, 2417-001537 від 13.10.2019, 2652-000552 від           14.10.2019, 2417-001499 від  11.10.2019, 2417-001519 від 12.10.2019, 2652-000553 від 14.10.2019 р., банківські виписки щодо розрахунків за надані послуги, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів.
При цьому з наданих позивачем до пояснень документів, копії яких містяться в матеріалах справи встановлено, що правочини між позивачем та його контрагентом були належним чином задокументовані, оформлені з дотриманням вимог бухгалтерського законодавства та відображені в податковій звітності позивача, а отже є реальними, товарними, оплатними та такими що відбулися в дійсності.
Колегія суддів наголошує на те, що отримана позивачем квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної містила загальну фразу про необхідність надання пояснень та/або копій документів,   достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Тобто, контролюючим органом навіть не було вказано про необхідність надання виключно документів (оскільки згідно вказаного вислову "та/або" позивачу була надана можливість надання лише пояснень), при цьому пропозиція надання документів вказана без конкретизації   їх переліку, та без вказівки на норму права.

Пред`явлення контролюючим органом до платника податків загальної вимоги про надання документів без їх конкретизації та без посилання на відповідну норму права є неконкретизованою та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, а не будь-яких на власний розсуд. Крім цього, це виключає можливість такого органу в подальшому застосовувати до такого платника податків негативні наслідки, пов`язані із ненаданням певного документу.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарської операції між позивачем та контрагентом, та на те, що ряд таких документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, був достатній та був наданий контролюючому органу з поясненнями, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації такої накладної, тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Слід також враховувати, що листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, що також спростовує доводи апеляційної скарги щодо надання чи ненадання певних документів .
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 липня 2019 року у справі №200/14026/18-а.
Загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Вказане також пов`язується і з можливістю надання платником податків документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної.
Крім того, акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.
Надаючи правову оцінку прийнятим Комісією рішенням, суди також повинні з`ясувати, чи містять вони конкретну інформацію щодо причин та підстав для їх прийняття, із зазначенням того, яких саме документів не надано та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, як того вимагає форма рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН визначена Порядком № 117 (додаток 2 до Порядку).
Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 21 травня 2019 року у справах №620/3556/18, №815/2791/18, від 14 травня 2019 у справі №817/1356/18, від 22 квітня 2019 року у справі №2040/5445/18.
При цьому, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 жовтня 2018 року у справі №822/1817/18.
Отже, аналіз наданих позивачем документів вказує на те, що надіслані позивачем письмові пояснення з копіями первинних та інших документів повністю відображають зміст господарських операцій позивача та є достатніми для прийняття відповідачем рішень про реєстрацію податкових накладних.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення від 06.11.2019  №1323261/НОМЕР_5 відповідач прийняв з порушенням вимог Податкового кодексу України, а тому воно підлягало скасуванню.
При цьому, суд першої інстанції дав належну правову оцінку щодо задоволення позовної вимоги про зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну в ЄРПН, оскільки законодавством не передбачено іншого належного способу захисту порушеного права у спірних правовідносинах, ніж зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну в ЄРПН, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.
Під час перегляду рішення суду першої інстанції порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог скаржника та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  03 серпня 2020 року.

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Біла Л.М.