РІШЕННЯ
Іменем України

03 серпня 2020 року 
Київ
справа №9901/161/20
адміністративне провадження №П/9901/161/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В.,  Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М.,  Шишова О.О., 

розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до шостого Президента України Зеленського Володимира Олександровича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Верховна Рада України, Одеська обласна Державна адміністрація, Одеська обласна рада, про визнання протиправною бездіяльності,

І. ПРОЦЕДУРА
1. До Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як до суду першої інстанції звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) із позовом до шостого Президента України Зеленського Володимира Олександровича (далі - Президент України), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Верховна Рада України (далі - ВРУ), Одеська обласна Державна адміністрація (далі - Одеська ОДА), Одеська обласна рада (далі - Одеська ОР), в якому просив визнати протиправною бездіяльність Президента України щодо відсутності контролю з протиправної бездіяльності ВРУ у непризначені позачергових виборів голови Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області.
2. Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2020 року відкрито провадження у цій справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи на 20 липня 2020 року.
3. Розгляд адміністративної справи, призначеної на 20 липня 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, не відбувся у зв`язку з відсутністю  складу колегії  суддів.
4. Розгляд судової справи відкладено на 03 серпня 2020 року.
5. У зв`язку із перебуванням членів колегії - суддів Губської О.А. та Мартинюк Н.М. у відпустках, було здійснено повторний автоматизований розподіл. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 серпня 2020 року для розгляду справи №9901/161/20 (провадження № П/9901/161/20) визначено новий склад колегії: головуючого суддю - Калашнікову О.В., суддів: Білак М.В., Загороднюка А.Г., Соколова В.М., Шишова О.О. 

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ І ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
6. Рішенням           Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області №340-VII від 13 лютого 2019 року відповідно до пункту 2 частини та частини третьої статті 42, пункту 1 частини третьої статті 50 та частини третьої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», враховуючи рішення Трояндівської сільської ради «Про дострокове припинення повноважень голови Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області ОСОБА_2 в зв`язку із порушенням Конституції України, законів України, Присяги посадових осіб місцевого самоврядування, прав і свобод громадян та не забезпечення здійснення наданих йому повноважень та звільнення ОСОБА_2 з займаної посади» на секретаря цієї ради - ОСОБА_3 покладено виконання повноважень сільського голови та надано право першого підпису, а також зобов`язано звернутися у п`ятнадцятиденний строк до ВРУ з клопотанням про призначення позачергових виборів голови Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ЩОДО СУТІ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
7. Позивач зазначає, що 27 лютого 2019 року відповідно до вимог частини другої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» секретар сільради ОСОБА_3 звернулася до ВРУ з клопотанням про призначення позачергових виборів голови Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області.
8. Однак, ВРУ не призначила позачергові вибори голови Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, внаслідок чого рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 червня 2020 року по справі №420/2651/20 визнано протиправною бездіяльність ВРУ щодо не призначення позачергових виборів голови Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області.
9. На думку позивача, Президент України допустив протиправну бездіяльність, яка виражена відсутністю контролю у наявній протиправній бездіяльності ВРУ щодо не призначення позачергових виборів голови Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, про що встановлено рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 червня 2020 року по справі №420/2651/20, що призвело до істотного обмеження права сільської територіальної громади на місцеве самоврядування, в тому числі і права ОСОБА_1 , як позивача.
10. Представником відповідача надіслано відзив на позовну заяву, у якому представник Президента України просив у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
11. Відповідач зазначив, що повноваження Президента України визначаються виключно Конституцією України. Загальний статус Президента України, встановлений у статті 102 Конституції України, деталізується у частині першій статті 106, в якій перелічуються основні повноваження Глави держави.
12. Конституція України не містить положень, які б покладали на Президента України обов`язок здійснювати контроль за діяльністю ВРУ.
13. Також відповідач вказує на відсутність спірних правовідносин між позивачем та Президентом України, а також про відсутність порушених прав, свобод або інтересів позивача, що, у свою чергу, виключає можливість звернення позивачем до суду, оскільки відсутнє його порушене право, що підлягає судовому захисту.
14. ВРУ подано до суду пояснення, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки згідно з Конституцією України до повноважень Президента України не належить здійснення контрольних функцій за діяльністю ВРУ щодо призначення позачергових виборів до органів місцевого самоврядування.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ
15. За статтею 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
16. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
17. Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
18. Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
19. За приписами пунктів першого і сьомого частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
20. Відповідно до пункту восьмого частини першої статті 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.
21. Частиною першою статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
22. Відповідно до статті 102 Конституції України Президент України є главою держави і виступає від її імені. Президент України є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина.
23. При здійсненні функцій глави держави Президенту України надано повноваження, які визначені статтею 106 Конституції України. 

ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
24. З вищенаведених правових норм у цій справі вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.
25. Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
26. Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту <...>.
27. Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України. 
28. У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. 
28.1. <...> поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст.
29. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. 
30. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. 
31. З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.
32. Між тим, з позовної заяви ОСОБА_1 не вбачається, яке право чи інтерес порушено саме Президентом України.
33. Разом з цим посилання позивача на положення статей 19 і 102 Конституції України як на підтвердження бездіяльності Президента України колегія суддів вважає помилковим, враховуючи нижченаведене.
34. Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
35. Статтею 102 Конституції України передбачено, що Президент України є главою держави і виступає від її імені. Президент України є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина.
36. Повноваження Президента України визначені статтею 106 Конституції України.
37. Крім того Конституційний Суд України у рішеннях (№ 7-рп/2003, 9-рп/2004, 1-рп/2007, 19-рп/2008) наголошував, що повноваження Президента України визначаються виключно Конституцією України. 
38. Таким чином аналіз наведеного вказує на те, що питання, порушені позивачем у пред`явленому ним адміністративному позові, не належать до компетенції Президента України, оскільки він не наділений повноваженнями втручатися у роботу Верховної Ради України та роботу її депутатів.
39. Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що Президент України не допустив бездіяльність у спірних правовідносинах і не порушив права позивача.
40. Оскільки права позивача не підлягають захисту, то у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до шостого Президента України Зеленського Володимира Олександровича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Верховна Рада України, Одеська обласна Державна адміністрація, Одеська обласна рада, про визнання протиправною бездіяльності слід відмовити.
41. Відповідно до частини п`ятої статті 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
42. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідачем не надано доказів понесення ним судових витрат, то такі розподілу не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтями 22, 139, 241 - 246, 255, 266, 295 КАС України, Суд

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до шостого Президента України Зеленського Володимира Олександровича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Верховна Рада України, Одеська обласна Державна адміністрація, Одеська обласна рада, про визнання протиправною бездіяльності - відмовити. 

2. Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 

3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

О.В. Калашнікова,
М.В. Білак, 
А.Г. Загороднюк,
В.М. Соколов,
О.О. Шишов,
Судді Верховного Суду