ф
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
Іменем  України

17 липня 2020 року 
Київ
справа №814/1164/17
адміністративне провадження №К/9901/30735/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Рибачука А.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження  заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення  у справі №814/1164/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру України у Миколаївській області   про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру України у Миколаївській області (надалі по тексту - відповідач) в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 ;
- зобов`язати відповідача розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (за межами населеного пункту).
Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 липня         2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського  апеляційного адміністративного суду від 8 листопада 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.                             
Постановою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1   задоволено частково.
Скасовано постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 8 листопада 2017 року.
Ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено  частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру України у Миколаївській області стосовно нерозгляду у передбачений законодавством спосіб клопотання ОСОБА_1 від 30.09.2016 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га., що розташована в межах території Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (за межами населених пунктів).
Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру України у Миколаївській області у передбачений Земельним кодексом України строк розглянути клопотання ОСОБА_1 від 30.09.2016 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га., що розташована в межах території Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (за межами населених пунктів) й видати за наслідками його розгляду наказ по суті порушеного у клопотанні питання у відповідності з вимогами статті 118 Земельного кодексу України.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
19.05.2020 на адресу Верховного Суду від позивача надійшло клопотання про ухвалення додаткового судового рішення у справі, у якому  останній просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Верховний Суд розглянув зазначену заяву та дійшов висновку про наявність правових підстав для ухвалення додаткового судового рішення у справі, з огляду на таке.
Згідно з частиною першою статті 252 Кодексу адміністратвиного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
За змістом частини шостої статті 139 КАС України якщо суд касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною першою  статті 139 КАС України  передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього  Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи встановлено, що за подання позову позивачем сплачено 640 грн, що підтверджується квитанцією № 198 від 06.06.2017, за апеляційну скаргу - 704 грн (квитанція № 234 від 01.09.2017) та за касаційну скаргу 768 грн (квитанція №0.0.908141550.1 від 04.12.2017).
Проте при ухваленні рішення Верховний Суд не здійснив розподіл судових витрат, що становлять 2112 грн. та які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 139, 252, 345, 359 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі  задовольнити.
Прийняти додаткову постанову у справі №814/1164/17.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру України у Миколаївській області  на ОСОБА_1  судові витрати в сумі 2112 грн (дві тисячі сто дванадцять гривень).  
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                    А. Ю. Бучик

Судді:                     Л. Л. Мороз

                    А. І. Рибачук