ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/622/20 Справа № 207/3486/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Скиба С. А. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
                суддів         - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовною заявою  ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрія Олександровича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкобит Станіслава Олександровича, третя особа – ОСОБА_2 , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»
на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року,  -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 928, вчинений 15 травня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобит С.О. про звернення стягнення на автомобіль марки MERSEDES-BENZ модель VITO 111CD1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить їй на праві власності.
В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 15 січня 2016 року між позичальником ОСОБА_2 та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» укладений кредитний договір № 982983869 на суму 43680 гривень 00 копійок до 12 січня 2018 року включно. 
15 січня 2016 року з нею укладено договір застави, згідно якого зобов`язаннями, виконанням яких забезпечується заставою є зобов`язання повернути кредит, проценти та пеню.
У забезпечення виконання зобов`язання передано належний їй на праві власності автомобіль MERSEDES-BENZ модель VITO 111CD1, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
04 вересня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. було винесено постанову про опис та арешт майна боржника щодо примусового виконання виконавчого напису № 928, вчиненого 15 травня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобит С.О. про звернення стягнення на автомобіль MERSEDES-BENZ модель VITO 111CD1, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Поручитель несе солідарну, а не одноособову відповідальність перед кредитором. Будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» чи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкобит С.О. не отримувала. Не була проінформована про існування заборгованості та її розміру. Вважає, що при вчиненні виконавчого напису не було дотримано однієї з умов, а саме безспірності заборгованості (а.с.3-6).

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкобит Станіслава Олександровича № 928 від 15 травня 2018 року.
Вирішено питання щодо стягнення судового збору (а.с.142-147).

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» посилаючись на необгрунтованість рішення суду 1 інстанції, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та скасувати заходи забезпечення позову, передбачені ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 09 жовтня 2018 року (а.с.166-170).

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористались.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Судом 1 інстанції встановлено, що 15 січня 2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 43 680 гривень 00 копійок , з терміном повернення у строк до 12 січня 2018 року ( а.с. 88 - 89 ).
15 травня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобит С.О. вчинений виконавчий напис про звернення стягнення на автомобіль марки MERSEDES-BENZ модель VITO 111CD1, тип – загальний легковий пасажирський – В, номер шасі (кузова , рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску – 2003 , зареєстрований Центром ДАІ 1201 13 травня 2015 року, що належить на праві власності ОСОБА_1 . Зазначений автомобіль на підставі договору застави, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Яловою О.М. та зареєстрований за № 68, переданий у забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 , за кредитним договором № 982983869 від 15 січня 2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», для погашення заборгованості за кредитним договором за період часу з 14 листопада 2016 року по 27 березня 2018 року у розмірі 64483 гривні 67 копійок ( а.с. 85 ).
Судом 1 інстанції також встановлено, що  ОСОБА_1 будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» чи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкобит С.О. не отримувала. ОСОБА_1 не була проінформована про існування заборгованості та її розмір, чим була позбавлена права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення банку чи нотаріусу.
       Згідно вимоги про усунення порушень (а.с. 95) заборгованість на 3 квітня 2018 року складає 62483 гривні 67 копійок, ця вимога позивачкою та ОСОБА_2 не отримана, про що свідчать копії конвертів, надані відповідачем (а.с. 97, 99). Заборгованість у вимозі відрізняється від розміру заборгованості, зазначеної у виконавчому написі, саме : 64483 гривні 67 копійок (а.с. 85).
Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, суд 1 інстанції зазначив, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався у безспірності розміру сум, що підлягала стягненню, а відтак нотаріусом порушені норми Закону України “Про нотаріат” та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, з послідуючими змінами затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Наведеним переліком такими документами визнано кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями та передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, а також іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями-не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі- Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок) містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису.
Так, згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Вчинення виконавчого напису у разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надіслання іпотекодержателем повідомлень – письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку).
Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.
Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).
Враховуючи вище викладене, можна дійти висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникнуло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. 
Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та Верховного Суду від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 , від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15, від 12 грудня 2019 року у справі № 335/7689/16-ц.

Так в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від фінансової компанії (позивача)  первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі є безспірними.

Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. 

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України по справі за № 6-887цс17, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, застосувавши норми матеріального права, які підлягали застосуванню.

Доводи апеляційної скарги, з приводу того, що заборгованість є безспірною та те, що боржнику було направлено вимогу про усунення порушень, не заслуговують на увагу, оскільки зі справи вбачається, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався у безспірності розміру сум, що підлягала стягненню, а відтак нотаріусом порушені норми Закону України “Про нотаріат” та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. 
Оскільки судом першої інстанції було вставлено факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, у зв`язку з чим апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
       
       Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» – залишити без задоволення.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року — залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.
Судді: