Постанова
Іменем України 
22 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 357/9935/19
провадження № 51-2044км20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 , 
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019110030001921
від 10 липня 2019 року, за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , такого, що судимості не має,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за касаційною скаргою заступника прокурора Київської області на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2020   року  ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн. 
Вирішено питання про долю речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 
09 липня 2019  року близько 21:00, перебуваючи в під`їзді будинку 
АДРЕСА_2 , таємно шляхом вільного доступу до тамбура квартири АДРЕСА_3 викрав жіночу сумку, що належала
ОСОБА_7 , із грошовими коштами в сумі 1500 грн, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.
Ухвалою від 02 квітня 2020 року Київський апеляційний суд, керуючись ч. 3 ст. 349, ч. 4 ст. 399 КПК України, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області на вказаний вирок.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. На обґрунтування цього зазначає, що апеляційний суд залишив поза увагою наведені в апеляційній скарзі сторони обвинувачення доводи щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_6 і незаконно всупереч вимогам ст. 394, ч. 4 ст. 399 вказаного Кодексу відмовив у відкритті провадження.
Позиції інших учасників судового провадження
Під час касаційного розгляду прокурор не підтримав касаційну скаргу сторони обвинувачення.
Мотиви суду
Частиною 4 ст. 399 КПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє 
у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього Кодексу.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, у поданій на вирок апеляційній скарзі прокурор наводив доводи щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за вказаною скаргою, суддя апеляційного суду мотивував своє рішення тим, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 було проведено в порядку ч. 3 
ст. 349 КПК України, а тому прокурор, який в апеляційній скарзі не погоджувався з  фактичними обставинами справи та правильністю кваліфікації дій обвинуваченого, оскаржив вирок суду на підставах, на яких його не може бути оскаржено згідно з положеннями ст. 394 КПК України. 
Однак з указаним висновком апеляційного суду погодитися не можна, адже він суперечить точному змісту законодавчих приписів.
Зокрема, застосувавши положення КПК України, які регламентують особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень (ч. 2 ст. 394 цього Кодексу), апеляційний суд не врахував, що такі особливості не стосуються можливості оскарження в апеляційному порядку вироку з інших підстав, не вказаних у цій статті, у тому числі з підстави неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації дій особи судом першої інстанції.
Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2018 року (справа № 756/5578/15-к, провадження № 13-3зво18), національне законодавство, зокрема ч. 2 ст. 394 КПК України, встановлює обмеження щодо можливості апеляційного оскарження судового рішення лише з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися і дослідження яких суд визнав недоцільним. Право на оскарження рішення суду з підстави неправильної кваліфікації дій указаним Кодексом не обмежується. Тобто норми КПК України не містять обмежень щодо оскарження в апеляційному порядку кримінально-правової кваліфікації дій, зокрема й у тих кримінальних провадженнях, у яких під час судового розгляду суд першої інстанції застосував ч. 3 ст. 349 КПК України і визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції, відмовивши прокурору у відкритті провадження за його апеляційною скаргою на постановлений щодо 
ОСОБА_6 вирок, допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування ухвали цього суду на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України.
Отже, доводи в касаційній скарзі щодо незаконності оскаржуваного рішення є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а ухвала апеляційного суду – скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене і на стадії прийняття апеляційної скарги діяти відповідно до вимог ст. 398 КПК України.
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу заступника прокурора Київської області задовольнити.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2020 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною 
й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                              ОСОБА_3