Справа № 126/1177/20
Провадження № 22-ц/801/1341/2020
Категорія: 83
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2020 року	Справа № 126/1177/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати
у цивільних справах:
судді-доповідача: Рибчинського В.П.,
суддів: Голоти Л.О., Матківської М.В., 
за участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р., Андрійчука А.М. та його представника Денисюка О.С. , представника ГУ НП у Вінницькій області Господарець А.А., розглянувши апеляційну скаргу представника  ОСОБА_2 - адвоката Денисюка Олексія Сергійовича на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області про відмову у відкритті провадження від 10 червня 2020 року у цивільній справі за позовом представника ОСОБА_2 - адвоката Денисюка Олексія Сергійовича до Тростянецького управління ГУ ДФС у Вінницькій області, треті особи: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, Державне підприємство "Національні інформаційні системи" про звільнення майна з-під арешту, 
в с т а н о в и в:
10.06.2020 року до Бершадського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява адвоката Денисюка О.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , в якій останній просить відповідача звільнити з під арешту автомобіль марки Volvo S80 2006 року випуску з номером шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , шляхом виключення даних про його обтяження з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
В обґрунтування позову посилається на те, що за клопотання слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ст. лейтенанта поліції Підлубного О.А., у рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження, внесено до ЄРДР за №12020020090000055 від 18.01.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України ухвалою слідчого судді було накладено арешт на вищевказаний автомобіль, власником якого є позивач.. Постановою слідчого Підлубного О.А. від 13.03.2020 року було закрите кримінальне провадження №12020020090000055 від 28.01.2020 року у зв`язку з відсутністю в діяннях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. 
З огляду на закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю у діях позивача складу кримінального правопорушення та зважаючи на те, що арешт скасовано не було у порядку КПК, представник позивача, який діє в інтересах власника авто ОСОБА_2 на який було накладено арешт, звернувся в суд з даним позовом.
Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 10 червня 2020  відмовлено у відкритті провадження за поданою позовною заявою. 
Не погоджуючись з таким судовим рішенням представник  ОСОБА_2  - адвокат Денисюк О.С. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм процесуального права просив оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно із положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право, в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до належного за підсудністю суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола осіб.
Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив з того, що спір з приводу якого подано заяву, підлягає вирішенню у порядку кримінального судочинства.
З висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження колегія суддів не погоджується враховуючи наступне.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно з ч.1, п. 3 ч.2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право.
З матеріалів позовної заяви вбачається, що постановою слідчого судді від 05.02.2020 року в межах кримінального провадження № 12020020090000055 від 28.01.2020 року накладено арешт на автомобіль марки Volvo S80 2006 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 на праві власності.
Кримінальне провадження № 12020020090000055 від 28.01.2020 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення.
Відповідно до змісту позовної заяви представника  ОСОБА_2 - адвоката Денисюка О.С., у постанові про закриття кримінального провадження питання щодо скасування арешту з нерухомого майна не вирішено.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно (ч. 2 ст. 174 КПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 174 КПК України, прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.
Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (ч. 4 ст. 174 КПК України).
Згідно з висновками, викладеними в пунктах 47-50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17, відповідно до ст. 174 КПК України як підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в тому числі на тій підставі, що в подальшому в застосуванні відповідного заходу відпала потреба.
Проте слідчий суддя наділений повноваженнями вирішувати такі клопотання під час досудового розслідування, розпочатого шляхом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, встановленому чинним КПК України. Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження, в тому числі у кримінальному провадження, яке закрито, даний Кодекс не передбачає.
Водночас слідчий суддя, як і інші органи державної влади та їх посадові особи, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з пунктом другим частини першої статті 7, частиною першою статті 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства.
Кримінальний процесуальний закон не передбачає застосування слідчим, слідчим суддею процесуальних норм у кримінальному провадження, яке закрито. Таким чином, вирішення порушеного позивачем питання в порядку кримінального судочинства потребувало б відновлення кримінального провадження (кримінальної справи), яке закрито постановою органу досудового слідства у зв`язку з відсутністю складу злочину, тобто з реабілітуючої підстави.
Суд кримінальної юрисдикції компетентний розглядати цивільний позов лише разом з кримінальною справою, яка надійшла до суду з обвинувальним висновком, і лише у разі, якщо його заявляє особа, котра зазнала матеріальної шкоди від злочину і пред`являє вимогу про її відшкодування до обвинуваченого або до осіб, які несуть матеріальну відповідальність за його дії.
Відповідно до змісту позовної заяви, кримінальне провадження № 12020020090000055 від 28.01.2020 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, в якій було накладено арешт на належний позивачу автомобіль,  до суду не надходила.
Відтак, суд кримінальної юрисдикції не має правових підстав розпочинати судове провадження для вирішення лише цивільного позову, до того ж заявленого не до обвинуваченого чи осіб, які несуть відповідальність за його дії (п. 50 постанови Великої Палати Верховного Суду  від 15 травня 2019 року у  справі № 372/2904/17).
Відповідно до висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду  від 12 червня 2019 року у  справі № 766/21865/17, після припинення кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. При цьому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.
Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України (в редакції від 03 жовтня 2017 року) можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.
Судом кримінальної юрисдикції повинні розглядатися скарги на законність і обґрунтованість арешту майна, розв`язання яких потребує перевірки наявності підстав і дотримання процедури, встановлених кримінальним процесуальним законом, тобто вирішення по суті питань, які безпосередньо стосуються порядку здійснення кримінального провадження.
Разом із тим, скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальній справі, провадження у якій закрито, не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин.
За таких обставин вирішення зазначеного питання судом у порядку цивільного судочинства не призведе до заміщення ним функцій суду кримінальної юрисдикції та не може завдати шкоди інтересам кримінального провадження. Відтак немає підстав для висновку про те, що суд цивільної юрисдикції у цій справі не є судом, установленим законом.
Суд першої інстанцій, відмовляючи у відкритті провадження у справі з огляду на те, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, порушив норми процесуального права.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на викладене, позовні вимоги представника  ОСОБА_2 - адвоката Денисюка О.С. щодо зняття арешту з автомобіля марки Volvo S80 2006 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції на зазначене вище уваги не звернув, не врахував висновки, викладені в постановах Верховного Суду, та дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі з підстав, визначених у п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
При цьому, як передбачено ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
На підставі викладеного, ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_2 - адвоката Денисюка Олексія Сергійовича задовольнити.
Ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 10 червня 2020 скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 15 липня 2020 року.

Суддя-доповідач:                         В.П. Рибчинський
Судді:                                         Л.О. Голота
                                                                       М.В. Матківська