Ухвала
 
18 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 607/319/19
провадження № 61-5225ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення в університеті,
 
встановив:
 
До Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду засобами електронного поштового зв`язку із застосуванням електронного цифрового підпису надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у вищевказаній справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2020 року подану касаційну скаргу залишено без руху, а ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2020 року заявнику продовжено строк на усунення недоліків до 30 червня 2020 року.
 
До Верховного Суду надійшла заява від ОСОБА_1 у якій він просить продовжити строк на усунення недоліків.
 
Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких)             подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Тлумачення вказаних норм ЦПК України свідчить, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої                      статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
 
З урахуванням викладеного, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), обґрунтувати неправильне застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права і надати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи.
 
Отже, ОСОБА_1 слід надати уточнену касаційну скаргу із урахуванням статей 389, 392 ЦПК України та сплатити судовий збір у порядку та розмірі, визначених Законом України «Про судовий збір», який становить 3 073,60 грн, або надати документи на підтвердження підстав звільнення від сплати судового збору чи зменшення його розміру.
 
Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити заявнику строк для усунення недоліків касаційної скарги.
 
Керуючись статтями 127, 389, 392 ЦПК України
 
ухвалив:
 
Клопотання ОСОБА_1 про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги задовольнити. 
 
Продовжити заявникові строк для усунення зазначених вище недоліків                 до 07 вересня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга                                  вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                             В. І. Журавель