ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3667/20 Справа № 205/5579/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Заворотного К.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2019 року у справі за позовом керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа Комунальне підприємство "Жилсервіс-2" Дніпровської міської ради про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2019 року керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернувся з позовом до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа КП "Жилсервіс-2" Дніпровської міської ради про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що у комунальній власності міста перебувала квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яку 16 січня 1974 року надано у користування ОСОБА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1356983912101), що підтверджується ордером №1086, виданим виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих. Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №355 від 06 лютого 2006 року та від 16 березня 2006 року №1396 "Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста житлових будинків ВАТ "Дніпроважмаш", на підставі листа ВАТ "Дніпроважмаш" від 07 вересня 2005 року №40/117/1605, на підставі Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності", згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 06 листопада 1995 року №891 "Про затвердження Положення про порядок передачі в комунальну власність загальнодержавного житлового фонду, що перебував у повному господарському відання та оперативному управлінні підприємств, установ та організацій", від 21 вересня 1998 року №1482 "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" та відповідно до рішення міської ради від 06 листопада 2002 року №36/4 "Про надання згоди на прийняття житлового фонду та гуртожитків у комунальну власність територіальної громади міста" виконком міської ради прийнято у власність територіальної громади міста, згідно доданого переліку, житловий будинок АДРЕСА_1 ). Відповідно до листа Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур №6/5-307 від 13 березня 2019 року, згідно даних картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований в спірній квартирі з 02 жовтня 1957 року по 02 листопада 1987 року. Відповідно до вказаного листа у спірній квартирі також зареєстровані наступні особи: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована 02 жовтня 1957 року, знята з реєстраційного обліку 12 квітня 1985 року, після цього, зареєстрована 09 липня 1998 року, знята з реєстраційного обліку 07 квітня 2014 року; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 27 березня 1973 року, знятий з реєстраційного обліку 15 березня 2010 року; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована 25 липня 1989 року, знята з реєстраційного обліку 04 травня 1998 року; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 25 грудня 1997 року, знятий з реєстраційного обліку 29 листопада 2007 року; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований 18 жовтня 2002 року, знятий з реєстраційного обліку 22 грудня 2017 року; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована 06 серпня 2018 року по теперішній час; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований 06 серпня 2018 року по теперішній час. Відповідно до листів Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради №1/9-324 від 22 лютого 2019 року та КП "ДМБТІ" №5234 від 10 квітня 2019 року, на момент смерті останнього наймача квартири ОСОБА_9 квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 приватизована не була і віднесена до об`єктів комунальної власності міста. У провадженні СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 12018040690000313 від 10.02.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння шляхом обману квартирою АДРЕСА_3 . Досудовим розслідуванням встановлено, що 13 вересня 2017 року право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1356983912101). Підставою внесення запису стало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 37174072 від 20 вересня 2017 року державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Зубко В.Ю. Правовою підставою реєстрації речового права за ОСОБА_2 стало свідоцтво про право власності, видане 20 травня 1992 року Виконкомом міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження (наказу) №42/ст52 від 20 травня 1992 року та технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3 від 12 липня 2017 року, виготовлений ФОП ОСОБА_12 . Проте, відповідно до листів Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради №1/9-324 від 22 лютого 2019 року, №3/12-2227, №3/12-2212 від 20 травня 2019 року та №1/12-1686 від 10 червня 2019 року за даними електронної бази департаменту, відсутня інформація щодо передачі у власність громадянам, шляхом приватизації, квартири АДРЕСА_3 та свідоцтво про право власності від 20 травня 1992 року № 42ст/52 органом приватизації, не видавалося. Відповідно до листа Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради №1/12 - 1715 від 12 червня 2019 року Дніпровською міською радою розпорядження від 20 травня 1992 року №42ст/52 щодо видачі свідоцтва про право власності на житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , не видавалося. Згідно з відповіддю КП "ДМБТІ" №5234 від 10 квітня 2019 року станом на 10 квітня 2019 року в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні відомості про право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, квартира АДРЕСА_3 вибула з власності Дніпровської міської ради поза волею власника, внаслідок здійснення шахрайських дій. На підставі викладеного, керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради просив суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 37174072 від 20 вересня 2017 року державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Зубко В.Ю. про проведення державної реєстрації права приватної власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, який зареєстрований в реєстрі №886 за адресою: АДРЕСА_2 , укладений 26 вересня 2017 року між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_13 (покупець); витребувати від ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради квартиру АДРЕСА_3 ; стягнути з відповідачів судовий збір. 
Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2019 року задоволено позовні вимоги керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 37174072 від 20 вересня 2017 року державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Зубко В.Ю. про проведення державної реєстрації права приватної власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, який зареєстрований в реєстрі № 886 за адресою: АДРЕСА_2 , укладений 26 версеня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Витребувано від ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради квартиру АДРЕСА_3 . Стягнуто рівними частками з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (ЄДРПОУ 40392181), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (РОНКПП НОМЕР_3 ) судовий збір на користь прокуратури Дніпропетровської області (49044, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 38, МФО 820172, розрахунковий рахунок 35217020000291 в ДКСУ у м. Київ, код ЄДРПОУ 02909938, за кодом класифікації видатків бюджету - 2800) у розмірі 14 803,61 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 09 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу, Дніпропетровська місцева прокуратура №4 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
       Як вбачається з матеріалів справи, у комунальній власності міста перебувала квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яку 16 січня 1974 року надано у користування ОСОБА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1356983912101), що підтверджується ордером №1086, виданим виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих (т.1 а.с.31). 
       Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №355 від 06 лютого 2006 року та від 16 березня 2006 року №1396 "Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста житлових будинків ВАТ "Дніпроважмаш", на підставі листа ВАТ "Дніпроважмаш" від 07 вересня 2005 року №40/117/1605, на підставі Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності", згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 06 листопада 1995 року №891 "Про затвердження Положення про порядок передачі в комунальну власність загальнодержавного житлового фонду, що перебував у повному господарському відання та оперативному управлінні підприємств, установ та організацій", від 21 вересня 1998 року №1482 "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" та відповідно до рішення міської ради від 06 листопада 2002 року №36/4 "Про надання згоди на прийняття житлового фонду та гуртожитків у комунальну власність територіальної громади міста" виконком міської ради прийнято у власність територіальної громади міста, згідно доданого переліку, житловий будинок АДРЕСА_1 ) (т.1 а.с.67, 72,)
       Відповідно до листа Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур №6/5-307 від 13 березня 2019 року, згідно даних картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований в спірній квартирі з 02 жовтня 1957 року по 02 листопада 1987 року (т.1 а.с.35). 
       Відповідно до вказаного листа у спірній квартирі також зареєстровані наступні особи: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована 02 жовтня 1957 року, знята з реєстраційного обліку 12 квтіня 1985 року, після цього, зареєстрована 09 липня 1998 року, знята з реєстраційного обліку 07 квітня 2014 року; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 27 березня 1973 року, знятий з реєстраційного обліку 15 березня 2010 року; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована 25 липня 1989 року, знята з реєстраційного обліку 04 травня 1998 року; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 25 грудня 1997 року, знятий з реєстраційного обліку 29 листопада 2007 року; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований 18 жовтня 2002 року, знятий з реєстраційного обліку 22 грудня 2017 року; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована 06 серпня 2018 року по теперішній час; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований 06 серпня 2018 року по теперішній час.         Відповідно до листів Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради №1/9-324 від 22 лютого 2019 року та КП "ДМБТІ" №5234 від 10 квітня 2019 року, на момент смерті останнього наймача квартири ОСОБА_9 квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 приватизована не була і віднесена до об`єктів комунальної власності міста (т.1 а.с.23, 28). 
       У провадженні СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 12018040690000313 від 10 лютого 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння шляхом обману квартирою АДРЕСА_3 (т.1 а.с.19). 
       Досудовим розслідуванням встановлено, що 13 вересня 2017 року право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1356983912101).         Підставою внесення запису стало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 37174072 від 20 вересня 2017 року державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Зубко В.Ю. 
       Правовою підставою реєстрації речового права за ОСОБА_2 стало свідоцтво про право власності, видане 20 травня 1992 року Виконкомом міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження (наказу) №42/ст52 від 20 травня 1992 року та технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3 від 12 липня 2017 року, виготовлений ФОП ОСОБА_12 (т.1 а.с. 32-34, 37).
       Відповідно до листів Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради №1/9-324 від 22 лютого 2019 року, №3/12-2227, №3/12-2212 від 20 травня 2019 року та №1/12-1686 від 10 червня 2019 року за даними електронної бази департаменту, відсутня інформація щодо передачі у власність громадянам, шляхом приватизації, квартири АДРЕСА_3 та свідоцтво про право власності від 20 травня 1992 року № 42ст/52 органом приватизації, не видавалося (т.1 а.с.28, 63, 64, 74). 
       Відповідно до листа Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради №1/12 - 1715 від 12 червня 2019 року Дніпровською міською радою розпорядження від 20 травня 1992 року №42ст/52 щодо видачі свідоцтва про право власності на житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , не видавалося (т.1 а.с.75).
       Згідно з відповіддю КП "ДМБТІ" №5234 від 10 квітня 2019 року станом на 10 квітня 2019 року в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні відомості про право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.23).
Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обґрунтованість, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин у справі, що мають значення для справи, неправильного застосування норм норм матеріального, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
       Відповідно до ч.2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
       Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
       Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом (ч.ч. 1, 2ст. 321 ЦК України).
       Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. 
       Відповідно до закріпленого у статті 387 ЦК України загального правила власник має право витребувати майно із чужого незаконного володіння.
       Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
       У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, зокрема від добросовісного набувача, шляхом подання віндикаційного позову, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.
       Таким чином, положення статті 388 ЦК України можуть застосовуватись як підстави позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, і було відчужене третій особі за умови, що між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.
       Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбано у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублено власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадено у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
       Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
       Згідно з ч. 3 ст. 10 Закону державний реєстратор під час прийняття рішення встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.
       Статтею 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.
       Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 24 зазначеного Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.         За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.
       Відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.
       У відповідності до ч. 1 ст. 27 вказаного Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема: свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката.
       Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
       Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України, до загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відносяться такі вимоги, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
       Частиною 3 ст. 215 ЦК України, передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
       Встановлено та з матеріалів справи вбачається, 16 січня 1974 року ОСОБА_4 на сім`ю із чотирьох чоловік: ОСОБА_5 (дружина), ОСОБА_6 (син), ОСОБА_9 (син) був вданий ордер на зайняття квартири АДРЕСА_3 (т.1 а.с.31).
       Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №355 від 06 лютого 2006 року та від 16 березня 2006 року №1396 "Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста житлових будинків ВАТ "Дніпроважмаш", на підставі листа ВАТ "Дніпроважмаш" від 07 вересня 2005 року №40/117/1605, на підставі Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності", згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 06 листопада 1995 року №891 "Про затвердження Положення про порядок передачі в комунальну власність загальнодержавного житлового фонду, що перебував у повному господарському відання та оперативному управлінні підприємств, установ та організацій", від 21 вересня 1998 року №1482 "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" та відповідно до рішення міської ради від 06 листопада 2002 року №36/4 "Про надання згоди на прийняття житлового фонду та гуртожитків у комунальну власність територіальної громади міста" виконком міської ради прийнято у власність територіальної громади міста, згідно доданого переліку, житловий будинок АДРЕСА_1 ) (т.1 а.с.67, 72,).
       В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право власності на житло від 20 травня 1992 року, яке посвідчує, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 . Вказане свідоцтво видане Виконкомом міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження (наказу) №42/ст52 від 20 травня 1992 року (т.1 а.с.37).
       Відповідно до листів Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради №1/9-324 від 22 лютого 2019 року, №3/12-2227, №3/12-2212 від 20 травня 2019 року та №1/12-1686 від 10 червня 2019 року за даними електронної бази департаменту, відсутня інформація щодо передачі у власність громадянам, шляхом приватизації, квартири АДРЕСА_3 та свідоцтво про право власності від 20 травня 1992 року № 42ст/52 органом приватизації, не видавалося (т.1 а.с.28, 63, 64, 74). 
       Відповідно до листа Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради №1/12 - 1715 від 12 червня 2019 року Дніпровською міською радою розпорядження від 20 травня 1992 року №42ст/52 щодо видачі свідоцтва про право власності на житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , не видавалося (т.1 а.с.75).
       Згідно з відповіддю КП "ДМБТІ" №5234 від 10 квітня 2019 року станом на 10 квітня 2019 року в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні відомості про право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.23).
       До Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018040690000313 від 1 від 10 лютого 2018 року було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України, за за фактом заволодіння шляхом обману квартирою АДРЕСА_3 (т.1 а.с.19). 
       До теперішнього часу винні особи у кримінальному провадженні не встановлені.
       Правовою підставою реєстрації речового права за ОСОБА_2 стало свідоцтво про право власності, видане 20 травня 1992 року Виконкомом міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження (наказу) №42/ст52 від 20 травня 1992 року та технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3 від 12 липня 2017 року, виготовлений ФОП ОСОБА_12 (т.1 а.с. 32-34, 37).
       26 вересня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазуренком С.В., зареєстровано в реєстрі за №886 (т.1 а.с.39).
       На підставі вказаного договору купівлі-продажу та рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазуренка С.В., внесено запис про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_3 (т.1 а.с.54).
       27 грудня 2017 року за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Сидоревич В.А., зареєстровано в реєстрі за №549, ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купив вказану квартиру (т.1 а.с.40, 41).
       На підставі вказаного договору купівлі-продажу та рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Сидоревич В.А., внесено запис про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_3 (т.1 а.с.53).
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 червня 2020 року було витребувано у Дніпровської міської ради належним чином завірену копію розпорядження від 20 травня 1992 року, на підставі якого Виконкомом міської Ради народних депутатів було видано ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 65,6 кв.м. (т.2 а.с.14, 15).
       На виконання ухвали апеляційного суду, Дніпровська міська рада повідомила листом, що за даними електронної бази департаменту, відсутня інформація щодо передачі у власність громадянам, шляхом приватизації, квартири АДРЕСА_3 . Свідоцтво про право власності на зазначену квартиру від 20 травня 1992 року № 42ст/52 на ім`я ОСОБА_2 органом приватизації, не видавалося. Департамент є органом приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста, в особі Дніпровської міської ради. Будинок АДРЕСА_4 ) прийнято до комунальної власності згідно рішень виконавчого комітету міської ради від 06 лютого 2006 року №355 та від 16 березня 2006 року №1396 (т.2 а.с.25). 
       Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради посилався на те, що державний реєстратор Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Зубко В.Ю. всупереч вимогам законодавства, без належного підтвердження достовірності правовстановлюючих документів, зареєстрував за ОСОБА_2 право власності на спірну квартиру на підставі підробленого свідоцтва про право власності.
       Відповідно до ч. ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Слід зазначити, документом, що посвідчував право власності ОСОБА_2 на спірний об`єкт нерухомості і був підставою для здійснення державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Зубко В.Ю. державної реєстрації такого права - свідоцтво про право власності на житло від 20 травня 1992 року.
       Вказане свідоцтво про право власності на житло від від 20 травня 1992 року, видане ОСОБА_2 , не оскаржувалося, не скасовано, не визнано недійсним чи підробленим у встановленому законом порядку.
       Винні особи у вищевказаному кримінальному провадженні не встановлені.
       Отже, незаконність набуття ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру на підставі свідоцтва про право власності на теперішній час не встановлено.
       Наявні в матеріалах справи лист-інформація в якому зазначено, що свідоцтво про право власності на спірну квартиру ОСОБА_2 не видавалося не є тими передбаченими законом доказами, якими доведено незаконність набуття ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру.
       Слід зазначити, згідно оскаржуваного договору купівлі-продажу квартири від 26 вересня 2017 року, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазуренко С.В., квартира АДРЕСА_3 була продана та сторонами договору купівлі-продажу квартири були: продавець ОСОБА_2 та покупець ОСОБА_3 (а.с.39). 
       Позивач - Дніпропетровська місцева прокуратура № 4 Дніпропетровської області, яка звернулася до суду з позовом в інтересах Дніпровської міської ради, Дніпровська міська рада не є сторонами у вказаному договорі купівлі-продажу квартири.
       Встановлено, в подальшому, згідно договору купівлі-продажу квартири від 27 грудня 2017 року, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Сидоревич В.А., квартира АДРЕСА_3 була продана продавцем ОСОБА_3 та придбана покупцем ОСОБА_1 (а.с.40, 41).
       Відповідач ОСОБА_1 на теперішній час є власником вказаної спірної квартири.
       Стосовно позовних вимог про витребування від ОСОБА_1 на користь територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради вказаної квартири, слід зазначити, позивачем не доведено належними доказами незаконність набуття у власність відповідачем  ОСОБА_1 спірної квартири. 
       З урахуванням викладеного, а також того, що незаконність набуття ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру у встановленому законом порядку не встановлена, на даний час не доведено підстави неправомірності, чи будь-якого порушення процедури реєстрації права власності у встановленому законом порядку за ОСОБА_2 , у задоволенні позовних вимог керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради повинно бути відмовлено.
       За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2019 року у справі за позовом керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа Комунальне підприємство "Жилсервіс-2" Дніпровської міської ради про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння - скасувати.
       У задоволенні позовних вимог керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа Комунальне підприємство "Жилсервіс-2" Дніпровської міської ради про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя 
Судді