КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
      ____________________________________
Справа  № 362/6349/19
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/8046/2020
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
6 липня  2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:             
                                    судді-доповідача                Рейнарт І.М. 
                                    суддів                                  Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.
 
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 9 квітня 2020 року (суддя Марчук О.Л.) у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, 
 
встановила:
 
у жовтні 2019р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на двох дітей у розмірі 4 236грн щомісячно, що в сумі становить мінімальний гарантований розмір аліментів, до їх повноліття.
Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що з 28 вересня 2002 року по 5 жовтня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею. 
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 5 жовтня 2011 року їх шлюб розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на дітей у розмірі 1500грн щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. Однак, рішенням Апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2011 року рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 5 жовтня 2011 року змінено в частині визначення розміру аліментів і їх розмір був зменшений до 500грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 8 червня 2011 року до досягнення ними повноліття.
Позивач стверджувала, що з часу присудження аліментів діти стали доросліше, потребують значно більше коштів на своє утримання та розвиток, розмір її заробітної плати становить 4 434грн 30коп., тому вона не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітніх дітей в одязі, в продуктах харчування, в ліках, в засобах гігієни, не має змоги оплатити лікування дітей, відвідування необхідних гуртків та інше, а відповідач інших утриманців не має, працює неофіційно та має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. Крім того, визначений рішенням суду розмір аліментів на даний час є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому просила суд збільшити розмір аліментів. 
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 9 квітня 2020 року позов задоволено. Змінено розмір стягнення аліментів, призначений за рішенням Апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2011 року,  з 500грн на кожну дитину щомісяця до 2 118грн на кожну дитину щомісяця, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 

на користь ОСОБА_2 на утримання їх малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення старшою дитиною повноліття. Вирішено питання судових витрат.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду змінити та стягнути з нього аліменти у розмірі 1 059грн на кожну дитину щомісяця до досягнення старшою дитиною повноліття.
Відповідач посилається на необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування судом обставин справи, оскільки він визнавав позовні вимоги про збільшення розміру аліментів на рівні мінімального гарантованого розміру, не ухилявся від їх сплати та станом на 29 травня 2019 року погасив наявну заборгованість.
Також відповідач зазначає, що суд не врахував, що він офіційно не працевлаштований, має нерегулярний та мінливий дохід, тому встановлений розмір аліментів є занадто обтяжливим для нього.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення суду, оскільки відповідач не цікавиться життям дітей, не підтримує з ними жодних контактів та не усвідомлює своєї відповідальності батька за розвиток дітей.
Також позивач посилається на ненадання відповідачем доказів скрутного матеріального становища та неможливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, який становить розмір прожиткового мінімуму.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи апеляційним судом проведено без виклику учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 5 жовтня 2011 року шлюб сторін розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на дітей у розмірі 1500грн щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. 
Рішенням Апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2011 року рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 5 жовтня 2011 року змінено в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , зменшено їх розмір до 500грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 8 червня 2011 року до досягнення ними повноліття.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір визначених судом аліментів не є достатнім для належного матеріального забезпечення дітей, так як прожитковий мінімум на кожну дитину становить 2 118грн, що відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів на кожну дитину.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.
Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.
         Разом з цим, звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалася не тільки на те, що змінився мінімально гарантований розмір аліментів, але і на те, що діти подорослішали і потребують значно більше коштів на своє утримання, ніж їм сплачує відповідач, який працює не офіційно, інші особи на його утриманні не перебувають і він має матеріальну можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі.
Згідно  п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлений прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2 118грн.
Визначаючи розмір аліментів, Апеляційний суд Київської області у рішенні від 22 грудня 2011 року виходив з того, що відповідач не працює, постійного заробітку не має, однак може сплачувати аліменти у розмірі 500грн на кожну дитину, що є достатнім для утримання дітей.
Під час розгляду даного позову встановлено, що відповідач офіційно так і не працевлаштувався, хоча є чоловіком працездатного віку, доказів неможливості працевлаштуватися за станом здоров`я або з інших поважних причин суду не надав.
Також відповідачем не надано доказів його матеріального стану.
Згідно ч. 3 ст. 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) 

платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
З наданих позивачем до відзиву на апеляційну скаргу копій повідомлень Укрпошти вбачається, що відповідач перераховував позивачу різні суми коштів, зокрема у липні 2018р. - 5 000грн, у серпні 2018 року двома платежами  11 000грн та 5 000грн, у жовтні 2018 року - 3 000грн.
Джерело походження вказаних коштів відповідачем не зазначено, однак надані позивачем докази свідчать, що відповідач за своїм матеріальним станом спроможний сплачувати аліменти на дітей у розмірі, визначеному судом першої інстанції, і його матеріальний стан покращився.
Доводи апеляційної скарги про неспроможність відповідача сплачувати аліменти, розмір яких визначений судом першої інстанції, належними доказами не підтверджені.
Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів
 
постановила:
 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 9 квітня 2020 року- без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                   І.М. Рейнарт

Судді                                                                      Г.М. Кирилюк

                                                                                Т.А. Семенюк