Ухвала        
31 серпня 2020 року
м. Київ
справа № 754/2998/20
провадження № 61-12529ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чаюна Віталія Вікторовича, на постанову Київського апеляційного суду від 27 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби морського та річкового транспорту України, Державної установи «Держгідрографія» про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним вище позовом.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 травня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Скасовано наказ в. о. Голови Державної служби морського та річкового транспорту України № 2-ПД від 14 лютого 2020 року про припинення повноважень та звільнення ОСОБА_1 на посаді начальника Державної установи «Держгідрографія» (далі - ДУ«Держгідрографія») з 04 березня 2020 року відповідно до пункту 5 частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника ДУ «Держгідрографія»             з 04 березня 2020 року.
Стягнуто з ДУ «Держгідрографія» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 572 848,32 грн.
Стягнуто з ДУ «Держгідрографія» на користь ОСОБА_1 правничу допомогу у розмірі 2 500,00 гривень.
Стягнуто з Державної служби морського та річкового транспорту України на користь ОСОБА_1 правничу допомогу у розмірі 2 500,00 гривень.
У задоволенні інших вимог позивача відмовлено.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.
Постановою Київського апеляційного суду від 27 липня 2020 року апеляційні скарги Державної служби морського та річкового транспорту України, ДУ «Держгідрографія» задоволено. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 травня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.
21 серпня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Чаюн В. В., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 27 липня 2020 року та залишити в силі рішення Деснянського районного суду м. Києва                 від 13 травня 2020 року.
Касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
У касаційній скарзі заявник посилається на те, що ОСОБА_1 за цією категорією справ звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Наведені заявником доводи є безпідставними з огляду на таке.
За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав працівників від незаконного звільнення                 з роботи, і не входить до структури заробітної плати, оскільки середній заробіток не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не                                    є заохочувальною чи компенсаційною виплатою.
Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу під час розгляду таких справ у всіх судових інстанціях.
Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі № 910/4518/16 (провадження               № 12-301гс18).
Ураховуючи викладене, заявнику необхідно сплатити судовий збір за майнову вимогу - стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України 
від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності                           01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної 
заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Станом на 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 2 102,00 грн.
Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового 
збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при 
поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 11 456,96 грн (572 848,32 грн х 1% х 200%).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду 
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК 
у Печер.р-ні/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату. 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чаюна Віталія Вікторовича, на постанову Київського апеляційного суду від 27 липня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог цієї ухвали до 01 жовтня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                          Д. Д. Луспеник