УХВАЛА

13 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 200/699/20-а
адміністративне провадження № К/9901/16554/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,
перевіривши касаційну скаргу Прокуратури Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 200/669/20-а за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Донецької області про визнання протиправним та скасування наказу прокурора Донецької області від 10 грудня 2019 року № 1080-к, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Прокуратури Донецької області, в якій просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Донецької області від 10 грудня 2019 року          № 1080-к ;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату заробітної плати та інших виплат з урахуванням надбавки за високі досягнення у праці або особливо важливої роботи, що не була врахована та не була виплачена внаслідок дії Спірного наказу у частині скасування надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, з моменту її припинення - з 10 грудня 2019 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року, залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 року, позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Донецької області від 10 грудня 2019 року № 1080-к.
Зобов`язано прокуратуру Донецької області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 заробітної плати та інших виплат з урахуванням надбавки за високі досягнення у праці або особливо важливої роботи, що не була врахована та не була виплачена внаслідок дії наказу прокурора Донецької області від 10 грудня 2019 року № 1080-к з моменту її припинення.
Слід зазначити, що судом першої інстанції справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження.
Задовольнивши позовні вимоги, суди попередніх інстанції дійшли до висновку, що відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 31 травня 2012 року, «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (далі - Постанова № 505) керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці надано право установлювати надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, зокрема прокурорам та слідчим органів прокуратури, а також іншим працівникам прокуратури, які безпосередньо займаються розробленням проектів нормативно-правових актів, проводять експертизу проектів таких актів (якщо положеннями про підрозділи передбачено виконання такої роботи) - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за класний чин (ранг державного службовця) та вислугу років.
У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни зазначена надбавка скасовується або розмір її зменшується.
Наказом Генерального прокурора від 18 червня 2015 року № 85 затверджено Положення про порядок встановлення і виплати надбавок та доплат до посадових окладів працівників прокуратури України (далі - Положення).
Зазначеним Положенням передбачено, що при обчисленні розміру надбавки повинні бути враховані: функціональне навантаження та особистий внесок працівника у загальні результати роботи; термін перебування на займаній посаді; стан дотримання службової та трудової дисципліни; своєчасність і якість виконання завдань та особливих доручень; інтенсивність та напруженість у роботі; рівень ініціативності і творчого підходу до виконання службових обов`язків; складність виконуваної роботи; участь у нормотворчій діяльності.
Отже, вказана надбавка призначається керівником прокуратури виходячи з реальних результатів роботи працівника та зазначених вище показників.
Надбавка встановлюється та виплачується на підставі наказів прокурорів обласного рівня, яким пропозиції щодо встановлення надбавок працівникам подаються, у т.ч. заступниками прокурорів областей.
В даному випадку і Постановою № 505, і Положенням, затвердженим Наказом Генерального прокурора від 18 червня 2015 року № 85, визначено, що надбавка скасовується або її розмір зменшується у разі систематичного несвоєчасного виконання працівниками завдань, погіршення якості їх роботи і допущення порушень трудової дисципліни.
Спірний наказ є актом індивідуальної дії, тобто породжує для особи певні юридичні наслідки, в даному спорі це зменшення оплати праці позивача, тому приймаючи рішення про зменшення розміру надбавки, прокурор має мотивувати своє рішення та зазначити, які саме обставини призвели до цього.
Таким чином, посилання відповідача на результати перевірки, проведеної у період з 11 по 20 грудня 2019 року на виконання наказу прокурора області № 53р від 11 грудня 2019 року є безпідставним, оскільки ця перевірка проведена вже після прийняття відповідачем оскаржуваного наказу і не її результати стали обґрунтуванням його прийняття.
У поданій касаційній скарзі відповідач, з посиланням на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 року та постановити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і ст. 13 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України).
Згідно ч. 1 ст. 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас п. 2 ч. 5 цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Згідно п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Наведені обставини свідчать, що спірні правовідносини у цій справі склались з приводу проходження позивачем публічної служби, справа є незначної складності.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судовому рішенні судів першої та апеляційної інстанції обставинами справи не дає підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Посада публічної служби, яку обіймав позивач та у зв`язку з перебуванням на якій виник цей спір, не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище в розумінні примітки до ст. 50 Закону України «Про запобігання корупції».
Разом з тим, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій п. 1 ст. 6 Конвенції.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Прокуратури Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі                   № 200/669/20-а. 
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                          М. М. Яковенко

Судді                                                                                                              І. В. Дашутін

                                                                                                              О. О. Шишов