ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" червня 2020 р.                                 Справа№ 910/13967/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Остапенка О.М.
суддів:            Сотнікова  С.В. 
          Полякова Б.М. 
 
за участю секретаря судового засідання: Добродзій Є.В.
у присутності представників сторін: 
від позивача: не з`явились 
від відповідача-1(в режимі відеоконференції в приміщенні господарського суду Харківської області): Гур`єв А.А. - довіреність № юр10/242-1 від 01.04.2020
від відповідача-2: не з`явились 
від третьої особи: не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична група "Здоров`я" на рішення господарського суду міста Києва від 20.02.2020 року та додаткове рішення господарського суду міста Києва від 10.03.2020 року
у справі          № 910/13967/19 (суддя Мандриченко О.В.)   
за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична група
                    "Здоров`я"
до                     1. Публічного акціонерного товариства "Хімфармзавод "Червона зірка" 
                       2. Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського
                     господарства України 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача          Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія
                    "Здоров`я"
про                        визнання частково недійсним свідоцтва України на знак для товарів 
                    і послуг, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ТОВ "Фармацевтична група "Здоров`я" звернулося до суду з позовом до ПАТ "Хімфармзавод "Червона зірка" та Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, в якому просить визнати частково недійсним свідоцтво України на знак для товарів і послуг "Тонзилекс", що видане відповідачу-1 від 06.06.2017 № 254733 стосовно всього переліку товарів 05 класу МКТП та стосовно визначеного у позовній заяві переліку послуг 35 класу МКТП, а також зобов`язати відповідача-2 внести зміни до Державного реєстру свідоцтв на знаки для товарів і послуг стосовно вказаного свідоцтва в оскаржуваній частині. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що знак за свідоцтвом України №254733 не відповідає умовам надання правової охорони на підставі пункту 3 статті 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", є схожим настільки, що його можна сплутати із раніше зареєстрованим знаком для товарів і послуг позивача "АНГИЛЕКС" за свідоцтвом України № 115806.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.10.2019 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 12.11.2019 року залучено ТОВ "Фармацевтична компанія "Здоров`я" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача.
За наслідками розгляду заявлених вимог, рішенням господарського суду міста Києва від 20.02.2020 року у справі №910/13967/19 у задоволенні позову відмовлено повністю, стягнуто з ТОВ "Фармацевтична група "Здоров`я" на користь ПАТ "Хімфармзавод "Червона зірка" 21 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 49 926,00 грн. витрат по сплаті вартості експертизи.
Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю вимог та доводів позивача.
Додатковим рішенням господарського суду міста Києва від 10.03.2020 року у вказаній справі задоволено заяву ПАТ "Хімфармзавод "Червона зірка" та  стягнуто з позивача на користь відповідача-1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9 000,00 грн.
Не погоджуючись із зазначеними вище рішенням та додатковим рішенням місцевого господарського суду, ТОВ "Фармацевтична група "Здоров`я" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 20.02.2020 року та додаткове рішення господарського суду міста Києва від 10.03.2020 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи, а також порушення норм процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Поляков Б.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2020 року вищевказаною колегією суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Фармацевтична група "Здоров`я" на рішення господарського суду міста Києва від 20.02.2020 року та додаткове рішення господарського суду міста Києва від 10.03.2020 року у справі № 910/13967/19, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 28.05.2020 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.
18.05.2020 року через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача-1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення та додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.
Окрім того, в додатках до відзиву міститься клопотання про участь в судовому засіданні 28.05.2020 року в режимі відеоконференції, проведення якої просить забезпечити у приміщенні Господарського суду Харківської області.
Ухвалою суду від 19.05.2020 року у задоволенні вказаного клопотання ПАТ "Хімфармзавод "Червона зірка" відмовлено.
Ухвалою суду від 28.05.2020 року відкладено розгляд справи на 18.06.2020 року на підставі ст. 216 ГПК України.
05.06.2020 року через відділ документального забезпечення суду від ПАТ "Хімфармзавод "Червона зірка" надійшло клопотання від 28.05.2020 року про участь у судовому засіданні 18.06.2020 в режимі відеоконференції, проведення якого просить доручити Господарському суду Харківської області, або Східному апеляційному господарському суду, або Харківському апеляційному суду, або Червонозаводському районному суду м. Харкова.
Ухвалою суду від 09.06.2020 року клопотання ПАТ "Хімфармзавод "Червона зірка" про проведення судового засідання 18.06.2020 року в режимі відеоконференції задоволено та доручено забезпечення проведення відеоконференції Господарському суду Харківської області.
Представник позивача в судове засідання 18.06.2020 року не з`явився надіславши до його початку клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із участю в іншому судовому засіданні та відсутністю іншого представника ТОВ "Фармацевтична група "Здоров`я".
Представники відповідача-2 та третьої особи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Розглянувши в судовому засіданні клопотання ТОВ "Фармацевтична група" Здоров`я" про відкладення розгляду справи на іншу дату, заслухавши думку представника відповідача-1, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.
Згідно ч. 11 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Разом з тим, господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу щодо відкладення розгляду справи з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п. При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні свого представника. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах. 
Тобто, ТОВ "ФГ" Здоров`я" як юридична особа, не було позбавлено права забезпечити явку іншого свого представника в судове засідання.
Крім того, судова колегія зазначає, що в матеріалах справи міститься договір про надання правничих послуг №ФГ-1 від 01.02.2019 року та ордер серії ХВ №000006, виданий на ім`я адвоката Панасенка О.О. на представництво інтересів заявника клопотання, яким в тому числі підписано апеляційну скаргу, що в свою чергу дає підстави стверджувати про наявність у ТОВ "Фармацевтична група" Здоров`я" щонайменше двох повноважних представників. 
Більш того, це вже друга неявка представника апелянта в судове засідання, оскільки ухвалою суду від 28.05.2020 року розгляд справи було відкладено за клопотанням ТОВ "Фармацевтична група" Здоров`я".
У відповідності до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
За викладених обставин, оскільки явка представників учасників провадження у справі обов`язковою не визнавалась, а їх неявка в свою чергу не перешкоджає вирішенню спору, беручи до уваги, що причини неявки представника скаржника не є поважними, враховуючи можливість забезпечення апелянтом участь іншого представника, а також те, що це вже друга неявка представників ТОВ "Фармацевтична група" Здоров`я" в судове засідання після відкладення розгляду справи за його клопотанням, зважаючи на те, що відкладення є правом суду, а не обов`язком, з метою недопущення безпідставного затягування розгляду справи, судова колегія дійшла висновку, що заявлене клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню з огляду на його безпідставність та необґрунтованість та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами у відсутність представників осіб, які не з`явились.
Представник відповідача-1 в судовому засіданні в режимі відеоконференції проти вимог скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення та додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.
18.06.2020 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представника відповідача-1, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду міста Києва від 20.02.2020 року та додаткове рішення господарського суду міста Києва від 10.03.2020 року у справі №910/13967/19 - залишити без змін, виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
У відповідності до вимог ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Приписами статей  15 та 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини в державі.
Статтею 418 ЦК України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним.
Стаття 154 ГК України вказує, що відносини, пов`язані з використанням у господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються Господарським кодексом України та іншими законами. До відносин, пов`язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України та іншими законам.
Пунктом 1 ст. 494 ЦК України та п. 3 ст. 5 Закону встановлено, що набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом, умови та порядок видачі якого встановлюються законом". Пункт 1 ст. 157 ГКУ також визначає: "Право інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом у випадках і порядку, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 494 ЦК України обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з абзацом другим пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо правової охорони інтелектуальної власності" №850-IV від 22.05.2003, умови надання правової охорони визначаються законодавством, що діяло на дату подання заявки.
Пунктом 4 статті 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" (далі - Закон) встановлено, що обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 19 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково, зокрема, у разі: 
а) невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони;
в) видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.
Згідно приписів п. 63 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності", порушенням прав на знак, зокрема, визнається введення в цивільний оборот позначень, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати із: знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім`я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг.
Відповідно до п. 3 ст. 6 Закону не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім`я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів та послуг.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач - ТОВ "Фармацевтична група "Здоров`я" є власником свідоцтва України  № 115806 від 10.12.2009 року на знак для товарів і послуг "АНГИЛЕКС", зареєстрованого для всіх товарів 5 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг (надалі - "МКТП") (дата подання заявки 21.07.2008 року).
 Міністерство економічного розвитку та торгівлі України на підставі поданої ПАТ "Хімфармзавод "Червона зірка"  заявки № m201712333 від 06.06.2017 року зареєструвало словесний знак "Тонзилекс" за Свідоцтвом України № 254733  для товарів 3, 5, 35 класу МКТП. В результаті зазначеної реєстрації на ім`я відповідач - 1 було видано свідоцтво України № 254733 від 25.02.2019 року на знак для товарів і послуг "Тонзилекс".
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що знак за свідоцтвом України № 254733 не відповідає умовам надання правової охорони на підставі пункту 3 статті 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", є схожим настільки, що його можна сплутати із раніше зареєстрованим знаком для товарів і послуг позивача "АНГИЛЕКС" за свідоцтвом України № 115806.
В свою чергу, на спростування позовних вимог відповідачем-1 надано висновок експертів № G-001-БНВ/19 від 10.12.2019 року, за результатами проведення комісійної експертизи у сфері інтелектуальної власності, складений експертами Стародубовим І.В. та Бегуш Н.В.
За результатами проведеного експертного дослідження щодо визначення схожості знаків для товарів і послуг, експертами було встановлено:
- знак для товарів та послуг "Тонзилекс" за свідоцтвом України № 254733 не є схожим настільки, що його можна сплутати із знаком для товарів і послуг "АНГИЛЕКС" за свідоцтвом України № 115806.
- знак для товарів та послуг "Тонзилекс" за свідоцтвом України № 254733 не є таким, що може ввести в оману щодо особи - ТОВ "Фармацевтична компанія "Здоров`я", яка виробляє товар, або особи - ТОВ "Фармацевтична група "Здоров`я", яка є власником знака за свідоцтвом України № 115806.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, висновок експертів №G-001-БНВ/19 від 10.12.2019 року за результатами проведення комісійної експертизи у сфері інтелектуальної власності, відповідає вимогам ст. 98 ГПК України і не викликає сумнівів у його правильності, оскільки висновки надані в межах компетенції експертів, висновки чіткі, логічні, послідовні і відповідають фактичним обставинам справи, що спростовує відповідні доводи апелянта.
Крім того, колегією суддів також встановлено, що вказаний висновок підготовлений для подання до господарського суду у даній справі та складений кваліфікованими судовими експертами з правом проведення експертиз у сфері інтелектуальної власності, у тому числі за спеціальністю 13.6 "Дослідження, пов`язані комерційними (фірмовими) найменуваннями, торговельними марками (знаками для товарів та послуг), географічними зазначеннями", яких було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 КК України.
За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим судом, що висновок експертів №G-001-БНВ/19 від 10.12.2019 року за результатами проведення комісійної експертизи у сфері інтелектуальної власності є належним та допустимим доказом у справі.
Позивачем, в свою чергу, не було надано висновку експерта із висновками, що відрізняються від тих, що надані експертами у вищезазначеному дослідженні. 
При цьому, згідно матеріалів справи, в суді першої інстанції представник позивача звертався з клопотанням про призначення у справі експертизи об`єктів інтелектуальної власності. 
Судова колегія вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано відхилене зазначене вище клопотання, оскільки у матеріалах справи вже міститься висновок експертів №G-001-БНВ/19 від 10.12.2019 року за результатами проведення комісійної експертизи у сфері інтелектуальної власності, а  позивачем  не обґрунтовано неможливості вирішення спору без призначення ще однієї експертизи у сфері інтелектуальної власності. 
Більш того, судом правомірно взято до уваги приписи ч. 2 ст. 80 ГПК України, відповідно до якої  позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд. 
Таким чином, позивач не був позбавлений можливості як ініціатор даного спору надати суду власний висновок експерта разом з позовом або заздалегідь підготувати клопотання про призначення експертизи відповідно до ч. 3 ст. 164 ГПК України. Не ставив під сумнів експертний висновок, як і питання щодо виклику експертів в судове засідання або призначення судової експертизи в суді апеляційної інстанції.
За таких обставин, вимоги позивача щодо знаку для товарів і послуг "Тонзилекс" за свідоцтвом України № 254733, є тотожним або схожим настільки, що його можна сплутати із належним позивачу знаком "АНГИЛЕКС" за свідоцтвом України № 115806 є необґрунтованими, а відтак правомірно залишені судом першої інстанції без задоволення.
Щодо позовної вимоги до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України внести відомості до Державного реєстру свідоцтв України на знак для товарів і послуг та здійснити публікацію про це в своєму офіційному бюлетені щодо визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг № 254733 то у її задоволенні також правомірно відмовлено, оскільки за відсутністю підстав для задоволення позовних вимог, відсутні й підстави для задоволення даної похідної вимоги.
З огляду на приписи ст. 129 ГПК України та враховуючи відмову у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі, суд дійшов вірного висновку про покладення на позивача понесених відповідачем-1 витрат на професійну правничу допомогу у сумі 21 000,00 грн. та на проведення експертизи у сумі 49  926,00 грн., як на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір у даній справі, оскільки вказані витрати підтверджені належними доказами, зокрема, договором про надання професійної правничої допомоги №01/11/19 від 01.11.2019 року, копію платіжного доручення від 06.11.2019 року № 7345 та рахунком-фактурою № 27 від 06.11.2019 року про сплату вартості проведення експертизи. 
В подальшому, 24.02.2020 року відповідач-1 звернувся до господарського суду міста Києва із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, у якій заявник просить суд ухвалити додаткове рішення у справі № 910/13967/19, яким здійснити розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн. 00 коп.
За наслідками розгляду вищезазначеної заяви, додатковим рішенням господарського суду міста Києва від 10.03.2020 року у справі №910/13967/19 заяву ПАТ "Хімфармзавод "Червона зірка" задоволено та стягнуто з позивача на користь відповідача-1 витрати на професійну правничу допомоги у сумі 9000,00 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.          
Статтею 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);  часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;  ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу наведеної норми законодавства слідує, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення     таких витрат.
За приписами ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При розгляді заяви відповідача-1 судом першої інстанції вірно встановлено, що при зверненні до суду з відзивом на позов відповідач-1 навів орієнтовний розрахунок судових витрат на правову допомогу, вказав на те, що він скористався послугами адвокатського бюро, надав договір, ордер, копію свідоцтва адвоката.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з п. 3 Додаткової угоди № 1 від 01.11.2019 року до договору про надання професійної правничої допомоги № 01/11/19 від 01.11.2019 року загальна сума гонорару (винагороди) складає 30  000,00 грн. та сплачується Клієнтом за наступним графіком:
- 21  000, 00 грн. до 10.11.2019 року;
- 9  000,00 грн. не пізніше двох робочих днів з дати ухвалення місцевим господарським судом рішення суду у справі (іншого судового рішення, яким припиняється провадження).
Відповідно до п.п. 10.2. та 10.6 договору про надання професійної правничої допомоги № 01/11/19 від 01.11.2019 року остаточний розмір гонорару (винагороди) за надання професійної правничої допомоги та/або порядок його сплати визначається сторонами шляхом підписання Акту приймання - передачі послуг Акт є документом, що засвідчує належне та своєчасне виконання сторонами умов договору.
На підтвердження факту отримання професійної правничої допомоги та факту понесення витрат на її оплату відповідачем-1 було долучено до матеріалів справи договір про надання професійної правничої допомоги № 01/11/19 від 01.11.2019 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер серії ХВ № 000027 від 07.11.2019 року, акт прийому-передачі наданих послуг №3 від 21.02.2020 року, а також копію платіжного доручення № 1555 від 03.02.2020 року на суму 9 000,00 грн.
Згідно приписів ст. 244 та ч. 3 ст. 233 ГПК України, суд дійшов вірного висновку про задоволення заяви ПАТ "Хімфармзавод "Червона зірка" про ухвалення додаткового судового рішення.
Отже, доводи апелянта щодо неправильного застосування норм матеріального та процесуального права судом апеляційної інстанції відхиляються, як недоведені, та не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку
За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення та додаткове рішення місцевого господарського суду прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваних судових актів не вбачається.
Керуючись статтями 129, 244, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України та Законом України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", Північний апеляційний господарський суд, 

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична група "Здоров`я" на рішення господарського суду міста Києва від 20.02.2020 року та додаткове рішення господарського суду міста Києва від 10.03.2020 року у справі № 910/13967/19 залишити без задоволення.
2. Рішення господарського суду міста Києва від 20.02.2020 року та додаткове рішення господарського суду міста Києва від 10.03.2020 року у справі №  910/13967/19 залишити без змін.
3. Копію постанови суду надіслати сторонам у справі та третій особі.
4. Матеріали справи повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 ГПК України.
Повний текст постанови підписано 30.06.2020 року.

Головуючий суддя                                                            О.М. Остапенко 

Судді                                                                                С.В. Сотніков

                                                                                Б.М. Поляков