Справа №589/1150/20 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Литвинко Т. В.	
Номер провадження 33/816/310/20 	Суддя-доповідач Рунов В. Ю. 	
Категорія  44-3 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , з участю секретаря судового засідання Шумарової О. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19.05.2020, якою 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,
учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_3 , 

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі, оскільки під час складання протоколу працівник поліції не роз`яснив йому права та обов`язки, а також не вручив другий примірник протоколу, свідки є упередженими, а їх показання суперечливими, в постанові не зазначено, які саме вимоги закону він порушив. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки копію постанови отримав лише 28.05.2020.
Постановою судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19.05.2020 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Стягнуто на користь держави 420,40 грн судового збору.
Згідно постанови судді, 06.04.2020 о 15:13 ОСОБА_3 перебував у громадському місці, а саме в торгівельному залі ТОВ «ЕКО» по вул. Привокзальна в м. Шостка, без засобів індивідуального захисту (медичної, санітарної, респіраторної маски), чим порушив п.п. 1 п. 2 постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 зі змінами «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Вислухавши доводи ОСОБА_3 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Апеляційна скарга на постанову судді від 19.05.2020 подана ОСОБА_3 01.06.2020, тобто з пропуском строку апеляційного оскарження. 
Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, проте з матеріалів справи вбачається, що постанова судді отримана ОСОБА_3 тільки 28.05.2020.
Правило дотримання десятиденного строку на оскарження постанови судді з дня її винесення, передбачене ч. 2 ст. 294 КУпАП, покликано надати потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Не маючи тексту судового рішення ОСОБА_3 був позбавлений такої можливості. Саме ці обставини перешкодили останньому своєчасно подати апеляційну скаргу для відповідного перегляду апеляційною інстанцією, а тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки він пропущений з поважних (об`єктивних) причин.
Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії АПР 18 513816  від 06.04.2020, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що ОСОБА_3 перебував у громадському місці без засобів індивідуального захисту (медичної, санітарної, респіраторної маски), чим порушив п.п. 1 п. 2 постанови «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» КМУ № 211 від 11.03.2020  (із змінами), що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:
- записами з камер відеоспостереження магазину, з яких убачається, що до приміщення магазину заходить ОСОБА_3 без захисної маски, проходить турнікет, який розділяє хол та торгівельний зал магазину. До ОСОБА_3 підходить охоронник, якому він показує, що в нього в руках маска. Далі охоронник виходить, а повернувшись в торговельний зал, розмова між ним продовжується. При цьому ОСОБА_3 пересувається по торговельному залу без вдягнутої захисної маски (маска знаходиться на підборідді), а потім виходить через каси магазину в хол і знімає з підборіддя маску;
- показаннями в судах першої і апеляційної інстанціях свідка ОСОБА_5 (керівник служби охорони магазину «Еко»), згідно яких 06.04.2020 близько 15:10, знаходячись на своєму робочому місці біля кас, побачив як до магазину зайшов чоловік ( ОСОБА_3 ), якому охоронник зробив зауваження через те, що той перебуває без захисної маски. Потім ОСОБА_5 пішов, а коли повернувся, йому зателефонував інспектор охорони та сказав, що той чоловік не реагує на зауваження, тому він попрямував до інспектора та в цей час побачив, що вказана особа знаходиться в одному з відділів магазину без одягнутої маски;
- показаннями в судах першої і апеляційної інстанціях свідка ОСОБА_6 (інспектор охорони магазину «Еко»), згідно яких 06.04.2020 о 15:10 до магазину зайшов чоловік ( ОСОБА_3 ) без захисної маски. Він підійшов до чоловіка та зробив йому зауваження. Останній почав запитувати чим це передбачено, тому він приніс документ, яким встановлені відповідні вимоги, однак чоловік пішов далі в середину магазину. Після цього він подзвонив начальнику охорони ОСОБА_5 та повідомив про вказану ситуацію, а сам пішов за чоловіком та повторно зробив йому зауваження, на що той почав лаятися, однак маску одягнув. Після чого він пішов на своє робоче місце. Через деякий час він побачив, що вказаний чоловік знову ходить по торгівельному залу без маски;
- показаннями в судах першої і апеляційної інстанціях свідка ОСОБА_7 (касир магазину «Еко»), згідно яких 06.04.2020 вона бачила, що у чоловіка ( ОСОБА_3 ) маска не була одягнута на обличчя, а знаходилася на підборідді при конфлікті з охоронцем;
- показаннями свідка ОСОБА_8 (оператор відеозапису магазину «Еко»), згідно яких вона бачила на моніторі чоловіка ( ОСОБА_3 ), який перебував в торгівельному залі без маски.
Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).
Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Показання свідка ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_3 знаходився в магазині у захисній масці, спростовуються дослідженими доказами по справі, а тому не можуть бути прийнятими до уваги.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що свідки є упередженими, то вони є безпідставними, оскільки ці обставини не підтверджуються жодними доказами. При цьому не встановлено жодних суперечностей у показаннях вказаних свідків, кожен з яких окремо повідомив відомі обставини події, які встановлюють певний факт, що має значення для справи та підлягає доказуванню, а саме те, що ОСОБА_3 знаходився в громадському місці без вдягнутих засобів індивідуального захисту.
Є необгрунтованими і доводи апеляційної скарги в частині того, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівник поліції не роз`яснив йому права та обов`язки, так як ця обставина спростовується відповідним записом у протоколі, від отримання якого ОСОБА_3 відмовився.
Відповідальність за ст. 44-3 КУпАП настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Оскільки зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які встановлюють певні заборони на час дії карантину в Україні, то у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення п.п. 1 п. 2 постанови КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020 (із змінами), згідно яких 06.04.2020 до 24.04.2020 заборонено перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно, при цьому акцентовано саме на тому, що засіб індивідуального захисту повинен бути вдягнений (тобто використовуватися за своїм безпосереднім призначенням), тому доводи апеляційної скарги відносно того, що в постанові не зазначено які саме норми він порушив, є необґрунтованими.
Таким чином, працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього, а факт відмови від підпису протоколу та отримання його копії засвідчений відповідними свідками, які зазначені у протоколу, тому доводи апеляційної скарги з цього приводу не заслуговують на увагу.
Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення – ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, –

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19.05.2020.
Постанови судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19.05.2020 відносно ОСОБА_10 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Рунов В. Ю.