ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року	Львів	Справа № 300/199/20 пров. № А/857/7973/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                        Мікули О. І.,
суддів-                                                              Курильця А. Р., Пліша М. А.,
з участю секретаря судового засідання -      Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року у справі №300/199/20 за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західтехногазінвест» про стягнення коштів,-

суддя в 1-й інстанції – Скільський І. І.,
час ухвалення рішення – 28.04.2020 року,
місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту рішення – не зазначена,

                                                         в с т а н о в и в:

Позивач – Головне управління ДПС в Івано-Франківській області звернулося в суд з позовом до відповідача – ТОВ «Західтехногазінвест», в якому просило стягнути з останнього в дохід бюджету кошти в сумі 406033,00 грн. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції не врахував того факту, що документальною плановою виїзною перевіркою ТОВ «Західтехногазінвест» від 11 жовтня 2019 року встановлено, що у період з січня по березень 2018 року відповідачем здійснювалась господарська діяльність, а саме: будівництво трубопроводу для замовника ТОВ «Інгазко» без ліцензії на провадження такого виду діяльності. Сума коштів одержаних відповідачем від ТОВ «Інгазко» внаслідок здійснення безліцензійної діяльності складає 406033,00 грн, тому цей прибуток (дохід), одержаний суб`єктом господарювання внаслідок порушення встановлених законодавством правил здійснення господарської діяльності, підлягає стягненню в дохід державного бюджету відповідно до ст.239 Господарського кодексу України. Суд першої інстанції не врахував, що адміністративна санкція на підставі КУпАП та адміністративно-господарська санкція на підставі ст.239 ГК України є різними формами відповідальності, та, відповідно, можуть застосовуються одночасно, доповнюючи одна одну. Тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що у випадку здійснення господарської діяльності без ліцензії до суб`єкта господарювання можуть застосовуватися штрафні санкції, передбачені лише КУпАП. З огляду на вказане просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що всі фактичні роботи, які були передбачені відповідною ліцензією проводились виключно у строки, що були дозволені. У період, що зазначений в акті перевірки ліцензійні роботи не проводились. ТОВ «Інгазко» ввело в експлуатацію об`єкт, на якому відповідачем проводились роботи, у грудні 2017 року. У період з січня по березень 2018 року між ТОВ «Західтехногазінвест» та ТОВ «Інгазко» лише оформлялись господарські відносини, передбачені відповідними договорами (розрахунки, звірки, акти тощо) за наслідками фактичних робіт, що були завершені у 2017 році. Крім того, в силу положень п.6 ст.21 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ліцензія АЕ №525509 терміном дії з 23 грудня 2014 року по 23 грудня 2017 року, яка видана ТОВ «Західтехногазінвест», є безстроковою з часу набрання чинності вказаним Законом, а саме: з 28 червня 2015 року. Вказана інформація підтверджується також листом Держархбудінспекції України від 21 жовтня 2019 року №40-401-19-2985. Крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у податкового органу права на застосування до відповідача іншої відповідальності, ніж санкції передбаченої КУпАП. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Справа розглянута судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача (апелянта) – Лаврук В. В. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Представник відповідача – Харука М. Т. у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що документальною плановою виїзною перевіркою ТОВ «Західтехногазінвест», за результати якої оформлено акт від  11 жовтня 2019 року №153/09-19-05-05/39441303,  встановлено, що протягом січня-березня 2018 року відповідачем здійснювалась господарська діяльність без ліцензії, а саме: будівництво трубопроводу для замовника ТОВ «Інгазко».
Згідно з актом перевірки від  11 жовтня 2019 року №153/09-19-05-05/39441303 сума коштів одержаних ТОВ «Західтехногазінвест» від ТОВ «Інгазко» внаслідок здійснення безліцензійної діяльності складає 406033,00 грн, у зв`язку з чим податковий орган звернувся до суду з цим позовом про стягнення прибутку (доходу), одержаного суб`єктом господарювання внаслідок порушення встановлених законодавством правил здійснення господарської діяльності, в дохід державного бюджету.
Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що у випадку здійснення суб`єктом господарювання діяльності, яка потребує ліцензії, за відсутності такої ліцензії уповноважений орган має право застосувати до такого суб`єкта штрафні санкції передбачені КУпАП, тому позовні вимоги Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про стягнення з ТОВ «Західтехногазінвест» коштів в сумі 406033,00 грн відповідно до ст.239 ГК України є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правовідносини у сфері ліцензування господарської діяльності регулюються Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02 березня 2015 року №222-VIII, який визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності. 
Відповідно до п.9 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності як будівництво об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, - з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про архітектурну діяльність".
Згідно зі ст.19 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» державний нагляд за додержанням органами ліцензування вимог законодавства у сфері ліцензування здійснює спеціально уповноважений орган з питань ліцензування шляхом проведення планових та позапланових перевірок у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Положення про Державну регуляторну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2014 року №724 державна регуляторна служба України (ДРС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності.
ДРС є спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності.
Ст.20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» передбачає, що за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Крім того, згідно зі ст.238 ГК України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.
Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.
Ст.239 ГК України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання такий вид адміністративно-господарської санкції, зокрема, як вилучення прибутку (доходу).
Відповідно до ч.1 ст.240 ГК України прибуток (доход), одержаний суб`єктом господарювання внаслідок порушення встановлених законодавством правил здійснення господарської діяльності, а також суми прихованого (заниженого) прибутку (доходу) чи суми податку, несплаченого за прихований об`єкт оподаткування, підлягають вилученню в доход відповідного бюджету в порядку, встановленому законом.
Перелік порушень, за які до суб`єкта господарювання застосовуються санкції, передбачені цією статтею, а також порядок їх застосування визначаються законами (ч.2 ст.240 ГК України).
Як вбачається з матеріалів справи, згідно з договорами підряду від 08 лютого 2017 року №08-02/17, від 01 березня 2017 року №01-03/17, від 03 квітня 2017 року №01-04/17, від                   28 квітня 2017 року №02-04/17, від 05 травня 2017 року №01-05/17, від 11 травня 2017 року №02-05/17, від 22 червня 2017 року №01-06/17, від 29 серпня 2017 року №01-08/17, від                 12 вересня 2017 року №2-09/17-об-К, від 01 листопада 2017 року №01-11/17-КВ, від                         02 листопада 2017 року №02-11/17-ДР, укладеними між ТОВ «Інгазко» (Замовник) та ТОВ «Західтехногазінвест» (Підрядник), відповідач виконував будівельно-монтажні роботи з будівництва трубопроводу підключення Красноїльського газового родовища, облаштування свердловини Красноїльського газового родовища, монтаж кранових вузлів трубопроводу підключення Красноїльського газового родовища. 
Вказані роботи ТОВ «Західтехногазінвест» здійснювало на підставі ліцензії Серії АЕ №525509, виданої Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 15 січня 2015 року. Строк дії, зазначений в ліцензії – з 23 грудня 2014 року по 23 грудня 2017 року. 
Зі змісту акта перевірки від 11 жовтня 2019 року №153/09-19-05-05/39441303 та позовної заяви вбачається, що податковий орган дійшов висновку про те, що ТОВ «Західтехногазінвест» здійснювало будівництво трубопроводу для ТОВ «Інгазко» після закінчення строку дії ліцензії Серії АЕ №525509 від 15 січня 2015 року, оскільки оплата за проведені відповідачем роботи здійснена ТОВ «Інгазко» всього на суму 413587,00 грн платіжними дорученнями №166 від 28 грудня 2017 року, №187 від 15 січня 2018 року, №207 від 22 січня 2018 року, від 26 лютого 2018 року, №341 від 13 березня 2018 року, №351 та №352 від 16 березня 2018 року; згідно з платіжним дорученням №366 від 06 липня 2018 року ТОВ «Західтехногазінвест» повернуло кошти на розрахунковий рахунок ТОВ «Інгазко» в сумі 7554 грн.
Разом з тим, колегія суддів вважає такі висновки податкового органу помилковими з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, всі фактичні роботи, що були передбачені ліцензією Серії АЕ №525509, виданою 15 січня 2015 року, були проведені у строк до 23 грудня 2017 року (дата закінчення терміну дії ліцензії), що підтверджується актом готовності об`єкта до експлуатації від 01 грудня 2017 року («Будівництво установки підготовки газу Красноїльського газового родовища»).
У період з 28 грудня 2017 року по березень 2018 року між ТОВ «Інгазко» та відповідачем проводилися лише відповідні розрахунки за наслідками виконання робіт, які були завершені в 2017 року, що стверджується вказаними вище платіжними дорученнями.
Крім того, відповідно до п.6 ст.21 Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02 березня 2015 року №222-VIII ліцензії на провадження видів господарської діяльності, що на день набрання чинності цим Законом є чинними, продовжують діяти.
Ліцензії на провадження видів господарської діяльності, зазначених у статті 7 цього Закону:
-          види господарської діяльності яких звужені, підлягають переоформленню, що здійснюється органом ліцензування у триденний строк безкоштовно;
-          які є чинними на день набрання чинності цим Законом та мали обмежений термін дії, є безстроковими і можуть бути, за заявою ліцензіата, переоформлені відповідним органом ліцензування безкоштовно у тижневий строк.
Листом Управління ліцензування, обстеження та паспортизації ДАБІ України від 21 жовтня 2019 року №40-401-19-2985 відповідача повідомлено, що ліцензія ТОВ «Західтехногазінвест» Серії АЕ №525509 відповідно до положень Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» є безстроковою; інформація про безстроковість ліцензії Серії АЕ №525509 розміщена на офіційному веб-сайті Держархбудінспекції dabi.gov.ua у розділі «Реєстр виданих ліцензій» (реєстраційний запис №2013015616).
Згідно зі скрін-копією з сайту Держархбудінспекції, яка долучена відповідачем до матеріалів справи, кінцевого терміну дії ліцензії Серії АЕ №525509 в графі «Дійсна до» не вказано (а.с.184).
Також з копії дозволу від 22 липня 2015 року №259.15.26, терміном дії –  з 22 липня 2015 року по 21 липня 2020 року, виданого Територіальним управлінням Держгірпромнагляду в Івано-Франківській області, вбачається, що ТОВ «Західтехногазінвест»  дозволяється виконання робіт підвищеної небезпеки, а саме:
-          монтаж, демонтаж, налагодження, ремонт, технічне обслуговування устаткування підвищеної небезпеки, а саме: технологічне устаткування систем промислового та міжпромислового збору нафти і газу;
-          буріння, експлуатація, капітальний ремонт свердловин під час геологічного вивчення і розробки родовищ корисних копалин;
-          земляні роботи, що виконуються на глибині понад 2 метри або в зоні розташування підземних комунікацій;
-          зварювальні, газополум`яні роботи.
З огляду на встановлені в ході апеляційного розгляду справи обставини колегія суддів дійшла висновку, що ТОВ «Західтехногазінвест» не було порушено вимог п.9 ст.7, ст.20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», оскільки відповідач здійснював будівництво трубопроводу для замовника ТОВ «Інгазко» на підставі ліцензії Серії АЕ №525509, яка відповідно до п.6 ст.21 Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності» є безстроковою.
Крім того, усі роботи щодо будівництва трубопроводу для замовника ТОВ «Інгазко» були завершені у строк до 23 грудня 2017 року (термін дії ліцензії Серії АЕ №525509 до прийняття Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02 березня 2015 року №222-VIII), що підтверджується актом готовності об`єкта до експлуатації від 01 грудня 2017 року (а.с.178-180).
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не було порушено вимог законодавства у сфері ліцензування господарської діяльності, оскільки висновки, які містяться в акті перевірки, спростовуються долученими до матеріалів справи доказами, тому застосування до ТОВ «Західтехногазінвест» адміністративно-господарської санкції відповідно до ст.239 ГК України у виді вилучення прибутку (доходу), отриманого внаслідок порушення встановлених законодавством правил здійснення господарської діяльності, є безпідставним, у зв`язку з чим позовні вимоги Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про стягнення з ТОВ «Західтехногазінвест» коштів у сумі 406033,00 грн задоволенню не підлягають.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище мотивами.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

                                                      п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року у справі №300/199/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
Судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 25 вересня 2020 року.