ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

18 серпня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №591/5795/19 
Номер провадження 22-ц/816/1451/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Ткачук С. С. 
за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,  
представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 травня 2020 року в складі судді  Шелєхової Г. В., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складений 22 квітня 2020 року,

                                                       В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року Сумський національний аграрний університет звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з витрат на експлуатацію та господарське обслуговування будинків у розмірі 3645,48 грн та зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення із 01 червня 2019 року по 31 травня 2020 року.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 травня 2020 року позов Сумського національного аграрного університету задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Сумського національного аграрного університету заборгованість із відшкодування витрат на експлуатацію та господарське обслуговування будинків у сумі 3645 грн 48 коп.
Зобов`язано ОСОБА_1 укласти договір найму житлового приміщення із Сумським національним аграрним університетом, як із наймодавцем, з 1 червня 2019 року по 31 травня 2020 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Сумського національного аграрного університету судовий збір у сумі 4014 грн.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , оскаржила його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
При цьому, представник відповідача Цюпка О.В. вказав, що заявлені витрати на експлуатацію та господарське обслуговування гуртожитку фактично дублюють послуги з утримання гуртожитку, прибудинкової території, які нею оплачуються у повному обсязі, тобто, на думку заявника апеляційної скарги, із споживача стягується подвійна сума за послуги управління гуртожитком, що суперечить вимогам закону. Крім того, представник відповідача вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту надання ОСОБА_1 послуг з експлуатації та господарського обслуговування гуртожитків у вигляді відновлення основних фондів, їх розміру та вартості у період з червня 2018 року по травень 2019 року. До того ж, заявник апеляційної скарги звернув увагу на ту обставину, що спірні правовідносини щодо зобов?язання відповідача укласти договір найму житлового приміщення у гуртожитку регулюються ЖК України, а не Законом України «Про житлово - комунальні послуги», як помилково зазначив суд першої інстанції. У той же час, в апеляційній скарзі йдеться і про те, що ОСОБА_1 31 травня 2017 року уклала з позивачем договір найму житлового приміщення, а саме: стосовно кімнати АДРЕСА_1 та у період з 01 червня по 31 травня 2020 року не припиняла трудових відносин з позивачем, оскільки знаходилась у декретній відпустці по догляду за дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею трирічного віку. До того ж, представник відповідача зазначив, що резолютивна частина оскарженого рішення суду не містить умов, на яких сторони зобов?язані укласти договір, а спірні правовідносини регулюються нормами ЖК України, а не Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Крім того, як вказав заявник апеляційної скарги, між сторонами 31 травня 2017 року було укладено договір найму житлового приміщення, умови якого продовжують діяти.

У відзиві на апеляційну скаргу Сумський національний аграрний університет просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Сумського національного аграрного університету від 14 лютого 2017 року за №239-ВК ОСОБА_1 прийнято на посаду оператора електрозв`язку інформаційно-обчислювального центру на період тимчасової непрацездатності ОСОБА_4 (а.с.8).
Наказом позивача від 12 вересня 2017 року за №1420-ВК ОСОБА_1 з 12 вересня 2017 року по 04 липня 2020 року надано відпустку по догляду за дитиною до 3-х років (а.с.9).
Наказом Міністерства освіти та науки України від 05 лютого 2016 року за № 89 за Сумським національним аграрним університетом на праві господарського відання закріплено гуртожиток АДРЕСА_1 (а.с. 10 - 11).
31 травня 2017 року між Сумським національним аграрним університетом в особі ректора та ОСОБА_1 укладено договір найму житлового приміщення, згідно з яким відповідачу та членам її сім`ї: чоловіку - ОСОБА_5 , сину - ОСОБА_6 надано для тимчасового проживання житлове приміщення у гуртожитку, а саме: кімнату АДРЕСА_1 . При цьому, наймач зобов`язалася сплачувати за проживання у житловому приміщенні відповідно до умов договору, своєчасно та у повному обсязі здійснювати розрахунки за житлово - комунальні і додаткові платні  послуги, якими вона користується (п.п. 2.3.2, 2.3.7) (а.с. 40).
Згідно п. 5.1 вказаний договір він набув чинності з моменту його підписання сторонами та мав діяти з 1 червня 2017 року по 31 травня 2018 року, а в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення.
Наказом Сумського національного аграрного університету від 11 червня 2018 року за №227-А відповідачці та членам її сім`ї продовжено термін проживання у кімнаті за АДРЕСА_1 гуртожитку строком до 31 травня 2019 року (а.с.12-16).
11 червня 2018 року відповідачці видано ордер на кімнату № АДРЕСА_1 у гуртожитку АДРЕСА_1 , з зазначенням дати вселення «1 червня 2018 року» та дати виселення «31 травня 2019 року» (а.с.17а).
Згідно довідки паспортиста гуртожитку від 31 липня 2019 року ОСОБА_1 з 18 вересня 2014 року по теперішній час зареєстрована та проживає за адресою: кімната АДРЕСА_1 , склад її сім`ї становлять: чоловік - ОСОБА_5 , син - ОСОБА_6 , дочка - ОСОБА_7   (а.с.17).
26 липня 2018 року позивач направив на адресу відповідачки лист-попередження №2129 від 26 липня 2018 року з пропозицією з`явитися до планово-фінансового відділу в термін до 27 липня 2018 року для укладення договору найму житлового приміщення. У разі відмови від укладення Договору ОСОБА_1 було попереджено про вимушене виселення з житлового приміщення у примусовому порядку 30 липня 2018 року (а.с.19).
Крім того, 17 січня 2019 року позивач направив на адресу відповідачки претензійний лист за № 200, з пропозицією укласти договір найму житлового приміщення, попередивши про можливе звернення до суду (а.с.20).
05 червня 2019 року на адресу ректора СНАУ завідувач гуртожитку №3 подав доповідну, згідно з якою 31 травня 2019 року у мешканців гуртожитку № 3, кімната № АДРЕСА_1  закінчився термін проживання відповідно до наказу за  №227-А. При цьому, мешканцями кімнати за № АДРЕСА_1 договір найму не укладений та не погашена заборгованість в розмірі  3341,69 грн (а.с.39).
07 червня 2019 року позивач на адресу відповідача направив повідомлення за № 2172 про наявність заборгованості станом на 1 червня 2019 року в розмірі 4167,59 грн на відшкодування витрат на експлуатацію та господарське обслуговування. При цьому, було запропоновано укласти угоду про реструктизацію заборгованості (а.с.21).
З повідомлення Сумського національного аграрного університету від 24 червня 2019 року за № 2287 вбачається, що  відповідачка була попереджена про виселення з гуртожитку та необхідність до 01 липня 2019 року звільнити займану площу і розрахуватися за проживання (а.с.22).
На підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості по витратам на експлуатацію та господарське обслуговування гуртожитків СНАУ останній надав розрахунок заборгованості по особовому рахунку ОСОБА_1 , з якого вбачається, що за період з червня 2018 року по травень 2019 року заборгованість відповідачки по відшкодуванню витрат на експлуатацію та господарське обслуговування гуртожитків становить 3645 грн     48 коп. (а.с.23).
Наказом Сумського національного аграрного університету від 18 червня 2018 року за № 213-к внесено зміни до наказу №136-к від 27 квітня 2018 року «Про відшкодування витрат у гуртожитках Сумського НАУ» та затверджено відшкодування витрат на експлуатацію та господарське обслуговування гуртожитків СНАУ в розмірі 17 грн. 56 коп. з ПДВ за 1 кв.м. житлової площі (а.с.38).
Наказом Сумського національного аграрного університету від 22 липня 2019 року за №250-А ОСОБА_1 та членів її сім`ї виселено з гутожитку № 3 кім. АДРЕСА_1 з 1 червня 2019 року (а.с.41), який наказом від 6 вересня 2019 року за №302-А визнано таким, що втратив чинність (а.с.48).
Наказом ректора Сумського національного аграрного університету від 01 вересня 2017 року за №316-к було затверджено та введено в дію Положення про студентський гуртожиток Сумського НАУ (далі - Положення) (а.с.91, 92-100).
За умовами п. 1.12 вказаного Положення працівники СНАУ, інші особи, як виняток, можуть бути поселені в студентський гуртожиток тимчасово і не більше ніж до закінчення поточного навчального року лише за рішенням ректора університету і за погодженням з органами студентського самоврядування та первинною профспілковою організацією студентів та аспірантів СНАУ.
Відповідно до п.п. 5.1., 5.2 цього ж Положення вартість місця проживання в гуртожитку складається на підставі вартості його утримання та вартості обов`язкових побутових послуг, що надаються студентам, які проживають. Розмір оплати за проживання в гуртожитках встановлюється керівництвом університету і розраховується відповідно до законодавства, тарифів, порядку розрахунків за комунальні послуги залежно від рівня комфортності житла.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав, що заявлені витрати на експлуатацію та господарське забезпечення аналогічні за змістом послугам з управління гуртожитком, тому стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за вказані послуги у розмірі 3645,48 грн. При цьому, суд вказав, що відповідачка у встановленому законом порядку не відмовлялася від надання вказаних послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення її від оплати за вказані послуги нею також не надано. Крім того, місцевий суд вважав обґрунтованими позовні вимоги і в частині зобов?язання відповідачки укласти договір найму житлового приміщення з 1 червня 2019 року по 31 травня 2020 року, оскільки 31 травня 2017 року між сторонами укладався договір найму житлового приміщення за №834-85 терміном дії на 1 рік згідно законодавства, а протягом наступних років відповідач не повідомляла позивача про свою відмову від укладення нового договору чи внесення змін до нього та не надавала своїх заперечень щодо його умов.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог частин 1 - 3 статті 73 Закону України «Про вищу освіту» заклад вищої освіти відповідно до законодавства та статуту може надавати фізичним та юридичним особам платні послуги за умови забезпечення надання належного рівня освітніх послуг як основного статутного виду діяльності.
Перелік платних освітніх та інших послуг, що можуть надаватися державними і комунальними закладами вищої освіти затверджується Кабінетом Міністрів України.
У пункті 7 Переліку платних послуг, які можуть надаватися закладами освіти, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 року, визначені платні послуги у сфері житлово-комунальних послуг :
1) надання спеціально облаштованих будинків і приміщень, що перебувають на балансі закладів освіти, для тимчасового  проживання;
2) надання під час канікул вільних спеціально облаштованих приміщень гуртожитків для тимчасового проживання;
3) надання спеціально облаштованих приміщень гуртожитків закладів освіти для проживання:
- осіб, які навчаються або працюють у відповідному закладі освіти;
- абітурієнтів відповідного закладу освіти під час вступних іспитів;
- осіб, які направлені у відрядження до таких закладів освіти;
- осіб, які навчаються в інших закладах освіти і проживають у гуртожитках закладу освіти згідно з рішенням його керівника;
- працівників інших закладів освіти, установ та організацій;
4) надання громадянам, які користуються послугами, зазначеними у підпунктах 1-3 цього пункту, комунальних послуг, послуг з експлуатації та господарського обслуговування будинків і приміщень.
Як передбачено підпунктами 2.1, 2.2 Порядку надання інших платних послуг державними та комунальними навчальними закладами, затвердженого спільним наказом МОН, Мінекономіки, Мінфіну України від 23 липня 2010 року №736/902/758, встановлення вартості платної послуги здійснюється на базі економічно обґрунтованих витрат, пов`язаних з її наданням.
Розмір плати за надання конкретної послуги визначається на підставі її вартості, що розраховується на весь строк її надання та у повному обсязі.
Навчальний заклад самостійно визначає калькуляційну одиницю за кожною платною послугою, щодо якої здійснюється розрахунок вартості.
Складовими витрат є:
- витрати на оплату праці працівників;
- нарахування на оплату праці відповідно до законодавства;
- безпосередні витрати та оплата послуг інших організацій;
- капітальні витрати;
- індексація заробітної плати, інші витрати відповідно до чинного законодавства.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".
За визначенням, наданим у статті 1 вказаного Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках  і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Відповідно п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"  послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.
Виходячи з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.
Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:
утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;
купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;
поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;
2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас, відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійсюється виключно на договірних засадах.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Крім того, Примірним положенням про користування гуртожитками, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 року, визначено порядок користування гуртожитками: жилою площею, жилими та іншими приміщеннями в них. Дія цього Положення поширюється на всі гуртожитки незалежно від форми власності (далі - Примирне положення).
Згідно п. 7 Примірного положення користування жилою площею здійснюється у гуртожитках державної та комунальної форми власності виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера.
У п. 11 Примірного положення йдеться про те, що наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані: своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом; підтримувати чистоту і порядок у жилих та допоміжних приміщеннях; дотримуватися вимог пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; використовувати жилу площу в гуртожитку за призначенням, забезпечувати збереження технічного обладнання в гуртожитку; забезпечувати за власний рахунок проведення ремонту жилого приміщення у гуртожитку (наймач - згідно з договором найму (оренди); не перешкоджати іншим особам у правомірному користуванні допоміжними приміщеннями в гуртожитку; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання гуртожитку, порушують умови проживання інших осіб; у разі виселення з гуртожитку та/або набуття у власність жилого приміщення передати організації, яка здійснює управління гуртожитком, усе майно, що було надано їм у користування згідно з договором найму (оренди).
Виходячи з п. 15 Примирного положення особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі).

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи стосовно того, що відповідачка допустила заборгованість зі сплати наданих їй відповідачем послуг з експлуатації та господарського забезпечення гуртожитку, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заявленої суми заборгованості на відшкодування витрат за надані послуги з експлуатації та господарського обслуговування гуртожитку у розмірі 3645,48 грн.
Твердження представника відповідачки в апеляційній скарзі про те, що заявлені витрати на експлуатацію та господарське обслуговування гуртожитку фактично дублюють послуги з утримання гуртожитку, прибудинкової території, які нею оплачуються у повному обсязі, не свідчить про те, що із споживача стягується подвійна сума за послуги з управління гуртожитком, що суперечить вимогам закону.
Зокрема, колегія суддів враховує ті обставини, що послуги з утримання майна гуртожитку, які оплачує відповідачка, за своєю правовою природою відрізняються від  послуг з управління гуртожитком, які фактично, як вказав суд, є заявленими витратами на експлуатацію та господарське обслуговування гуртожитку. Так, чинне законодавство, а саме стаття 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", розмежовує житлово-комунальні послуги залежно від функціонального призначення. Зокрема, за вказаною нормою закону послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій включають в себе прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо, а послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків - це балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту надання ОСОБА_1 послуг з експлуатації та господарського обслуговування гуртожитку у вигляді відновлення основних фондів (капітальні видатки), їх розміру та вартості у заявлений період колегія суддів відхиляє. Так, капітальні видатки, які, як пояснила представник позивача, є витратами на проведення ремонту, тому вони необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання. При цьому, відповідачка не довела належними та допустимими доказами того, що приміщення гуртожитку, в якому вона проживає разом зі своєю родиною, не забезпечується належними умовами для проживання внаслідок не проведення поточних ремонтів, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги в зазначеній частині.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості на витрати з експлуатації та господарського обслуговування гуртожитку у розмірі 3645,48 грн.

Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині, що стосується рішення суду щодо зобов`язання відповідачки укласти договір найму житлового приміщення із Сумським національним аграрним університетом, як із наймодавцем, з 1 червня 2019 року по 31 травня 2020 року, колегія суддів виходить з наступного.
Спірні правовідносини із зазначеного питання регулюються нормами ЖК України.
Відповідно до ст. 130 ЖК України порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається з матеріалів справи, 31 травня 2017 року між Сумським національним аграрним університетом в особі ректора та ОСОБА_1 було укладено договір найму житлового приміщення.
У ч. 1 ст. 764 ЦК України йдеться про те, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Таким чином, з огляду на встановлені у справі обставини щодо факту укладення договору найму житлової кімнати між сторонами 31 травня 2017 року з терміном дії по 31 травня 2018 року та продовження відповідачкою користуватися майном після закінчення строку дії договору, тому з огляду на ч. 1 ст. 764 ЦК України договір найму житлової кімнати АДРЕСА_1 між сторонами вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Отже, позов СНАУ в частині зобов`язання відповідачки укласти договір найму житлового приміщення задоволенню не підлягає, оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами обставин щодо порушення своїх прав з боку відповідачки в частині, що стосується порядку користування жилою площею у гуртожитку та обов`язку останньої укласти відповідний договір, ураховуючи, що договір найму кімнати в гуртожитку між сторонами продовжує діяти.
Ураховуючи викладене, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника відповідачки про те, що спірні правовідносини щодо порядку користування жилою площею у гуртожитках на підставі договору найму житлового приміщення, регулюються нормами ЖК України, а не нормами Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення в частині зобов`язання відповідачки укласти договір найму житлового приміщення з неповним з`ясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального, тому таке судове рішення у вказаній частині необхідно скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідачки укласти договір найму житлового приміщення.
Оскільки позовні вимоги СНАУ та апеляційна представника відповідача підлягають частковому задоволенню (на 50%), тому на підставі ст. 141 ч. 1, ч. 13 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1921 грн, а з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2881,50 грн за апеляційний перегляд справи.
Крім того, ураховуючи, що ухвалою Сумського апеляційного суду від 03 липня 2020 року ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору у сумі 5763 грн до ухвалення судового рішення у даній справі, проте, матеріали справи не містять доказів сплати судового збору у визначеному розмірі, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2881, 50 грн.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, п. 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

                                                          П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 травня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Сумського національного аграрного університету заборгованості із відшкодування витрат на експлуатацію та господарське обслуговування будинків у сумі 3645 грн 48 коп залишити без змін.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 травня 2020 року в частині зобов`язання ОСОБА_1 укласти договір найму житлового приміщення із Сумським національним аграрним університетом, як із наймодавцем, з 1 червня 2019 року по 31 травня 2020 року, а також в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Сумського національного аграрного університету судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 1921 грн.
Стягнути з Сумського національного аграрного університету судовий збір на користь держави за апеляційний розгляд справи в сумі 2881,50 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави за апеляційний розгляд справи в сумі 2881,50 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена у касаційному порядку.
Повне судове рішення складено 21 серпня 2020 року.

Головуючий:                                                      С.Г. Хвостик (суддя - доповідач)

Судді:                                                                  О.І. Собина              

                                                                              С.С. Ткачук