Провадження № 33/4820/395/20 
Справа № 686/10295/20 Головуючий в 1-й інстанції Марцинкевич С. А. 
Категорія:   ч. 2 ст. 130 КУпАП    Доповідач Федорова Н. О. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2020 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Ординовича Руслана Богдановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2020 року, -
в с т а н о в и л а :
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.
За постановою суду,   ОСОБА_1 , діючи повторно протягом року, 14.04.2020 року о 21 год. 58 хв. по проспеку Миру, 80, в м. Хмельницькому, керував автомобілем "Daewoo", номерний знак НОМЕР_1 ), з ознаками наркотичного сп`яніння (дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідність, підвищена жвавість) та, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Непогоджуючись з постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Постанову вважає незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права.
       Суд порушив право на захист, оскільки розглянув справу у його відсутність, про розгляд такої належним чином його не повідомив. 
Протокол про адміністративне правопорушення є неналежним та недопустимим доказом, оскільки викладене у ньому обвинувачення є незрозумілим; працівники поліції порушили порядок проведення огляду на стан сп`яніння, тому такий є незаконним. Крім того від проходження огляду він не відмовлявся, лише висловив незгоду з підозрою поліцейського про перебування у стані наркотичного сп`яніння. 
При цьому, посилається на відсутність у нього на момент зупинки його транспортного засобу працівниками поліції ознак наркотичного сп`яніння, що підтверджується довідкою лікаря-офтальмолога. 
Письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є неналежними та недопустимими доказами у справі, оскільки в таких не вказано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів та в медичному закладі. Крім того, такі надані щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що не відповідає особі правопорушника, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 ; складені вони на бланках та одним почерком. 
Крім того, суд допустив неповноту розгляду справи, оскільки не допитав вказаних свідків. 
У матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти огляд у закладі охорони здоров`я.
Водія не відстороняли від керування транспортним засобом, що свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП. 
Крім того, ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження даної постанови, посилаючись на те, що такий строк пропущений з поважних причин.
Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки такий пропущений з поважних причин, зокрема, запровадження карантинних заходів через спалах у світі корона вірусу COVID-19.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Ординовича Р.Б. на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені в ній доводи, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повній мірі.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб – накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, відповідальність особи, яка керує транспортним засобом виникає і в разі її відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.
Диспозиція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь – якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті. 
Незалежно від того, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, не визнав, висновок суду про наявність в його діях складу вищевказаного правопорушення ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку. Зокрема даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 376466 від 14.04.2020 року, якими підтверджується те, що 14 квітня 2020 року о 21 год. 58 хв. по проспеку Миру, 80, в м. Хмельницькому ОСОБА_1 повторно протягом року керував автомобілем "Daewoo", номерний знак НОМЕР_1 ), з ознаками наркотичного сп`яніння: дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідність, підвищена жвавість. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. У графі «свідки» зазначено: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 1);
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується те, що у їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у лікаря – нарколога для визначення стану наркотичного сп`яніння, про що останні розписались (а.с. 3);
Наведені докази узгоджуються із даними відеозапису з нагрудних камер поліцейських, з яких вбачається, що працівниками поліції було зупинено автомобіль"Daewoo", номерний знак НОМЕР_1 ), під керуванням ОСОБА_1 . В ході спілкування працівниками поліції у останньо виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема, розширені зіниці, які не реагували на світло. У зв`язку з цим, працівники поліції запропоновали ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак він від такого відмовився в присутності двох свідків (а.с. 4).
Повторність вчинення даного правопорушення протягом року підтверджується даними постанови Хмельницького апеляційного суду від 30.07.2020 року.
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять. 
Враховуючи сукупність наведених доказів, суд першої інстанції, розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та обгрунтовано визнав його винним у вчиненні вказаного правопорушення.
Відповідно до викладеного, доводи апеляційної скарги про те, що в діях  ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу суду не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.
Твердження ОСОБА_1 про порушення права на захист, оскільки він не був повідомлений про розгляд справи, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про час і місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Даними відеозапису з нагрудних камер поліцейських (файл 20200415070738001160+++) та протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 376466 від 14.04.2020 року підтверджується, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про розгляд справи 28 квітня 2020 року о 10 год. 00 хв. у Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області, за що останній розписався. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду він не подавав.
Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений виключний перелік статей при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою. 
З урахуванням факту своєчасного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, принципу судочинства, зазначеного у практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також строків накладення адміністративного стягнення, та на виконання вимог ст. 277 КУпАП, суд обґрунтовано здійснив судовий розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 .
Крім того, останній не був позбавлений можливості надати суду письмові пояснення та заперечення по справі. 
Натомість, в апеляційній інстанції було відновлене його право як на особисту участь у судовому засіданні, так і на доведення своєї невинуватості належними та допустимими доказами за допомогою захисника, чим останній і скористався.
Посилання сторони захисту на те, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП є неналежним та недопустимим доказом, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне. 
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. 
Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 376466 від 14.04.2020 року вбачається те, що 14 квітня 2020 року о 21 год. 58 хв. по проспеку Миру, 80, в м. Хмельницькому ОСОБА_1 повторно протягом року керував автомобілем "Daewoo", номерний знак НОМЕР_1 ), з ознаками наркотичного сп`яніння: дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість, підвищена жвавість. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Отже, у протоколі зазначено: час, місце вчинення адміністративного правопорушення, його спосіб, викладена його суть, тобто викладені як обставини, які підлягали доказуванню, так і фактичні обставини вчинення правопорушення. Окрім того, в ньому сформульоване обвинувачення та викладена його правова кваліфікація. З урахуванням вказаного, акт обвинувачення є чітким, зрозумілим та таким, що відповідає вимогам закону, від якого і захищався ОСОБА_1 .
Зауваження щодо його змісту у матеріалах справи відсутні. 
Вказаний протокол складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, підтверджує подію та обставини правопорушення, його дані узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема, даними з відеозапису з нагрудних камер поліцейських. Отже, він є належними та допустимим доказом у справі, який суд обгрунтовано поклав в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. 
Посилання на незаконність проведення огляду, оскільки працівники поліції порушили його порядок, на увагу суду не заслуговують, враховуючи наступне. 
Так, згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Такі ж вимоги виписані у п.п. 1, 6 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі – Інструкція).
Як вбачається із даних відеозапису з нагрудних камер поліцейських, працівниками поліції виявивши у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, запропоновали йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак він від такого відмовився в присутності двох свідків (а.с. 4).
За таких обставин, порядок проведення огляду порушений не був. 
Твердження ОСОБА_1 про те, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння він не відмовлявся, апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки така відмова підтверджується даними зібраних у справі доказів. Зокрема, із даних відеозапису з нагрудних камер поліцейських, вбачається як поліцейський у присутності двох свідків пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак останній категорично відповів: «Ні, я відмовляюся!», що також підтверджується й даними письмових пояснень свідків події. 
Що стосується неправильного зазначення дати та року народження ОСОБА_1 у письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то вказане апеляційний суд вважає опискою, яка не впливає на законність рішення місцевого суду. Разом з тим, як вбачається із відеозапису події у їх присутності працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від якого останній відмовився. Його особу встановлено в апеляційному суді згідно даних паспорта громадянина України. 
Незазначення у письмових поясненнях свідків від якого саме огляду відмовився ОСОБА_1 є необґрунтованим, оскільки спростовується даними вказаних письмових пояснень, з яких вбачається, що у присутності свідків водій відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у лікаря – нарколога для визначення стану наркотичного сп`яніння (а.с. 3). 
Такі письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оформлені відповідно до вимог закону та підписані ними особисто, тому є належними та допустимими доказами. 
Підстав для виклику та допиту вказаних свідків в судовому засіданні у місцевого суду не було, оскільки присутність останніх під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підтверджується даними відеозапису з нагрудних камер поліцейських. Крім того, ОСОБА_1 не подавав до суду такі клопотання.
Апеляційний суд вважає, що місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що докази, які наявні у матеріалах справи, є достатніми та необхідними для встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Тому, доводи апеляційної скарги про неповноту судового розгляду є необґрунтованими. 
Твердження апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на проведення медичного огляду, на увагу суду також не заслуговує, враховуючи наступне.
Так, пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками визначеними у пункті 4 розділу І цієї інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення визначена п. 8 вказаної Інструкції та наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. 
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, отже підстав для складання направлення у працівників поліції не було. 
Доводи апелянта про відсутність відомостей про відсторонення його від керування транспортним засобом, суд до уваги не приймає, оскільки такі не спростовують вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. 
Окрім того, як вбачається із відеозапису нагрудних камер поліцейських, наявного матеріалах справи, файл (20200415070738001160+++), ОСОБА_1 , після складання протоколу про адміністративне правопорушення, повідомив працівникам поліції: «Я чекаю тверезого водія», що підтверджує самовідсторонення останнього від керування транспортним засобом.
Наявність у ОСОБА_1 захворювання очей, що підтверджується даними довідки лікаря – офтальмолога від 20.05.2020 року, також не спростовує його винуватості у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення. 
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
З огляду на викладене, суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 2 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно. 
Адміністративне стягнення, накладене на  ОСОБА_1  в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд –

п о с т а н о в и в :
Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2020 року задовольнити. 
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького 
апеляційного суду Федорова Н.О.