УХВАЛА

22 липня 2020 року 
м. Київ
Справа №  922/15/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Стратієнко Л.В. - головуючий, судді - Губенко Н.М., Кондратова І.Д., 

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду Харківської області
(суддя - Чистякова І.О.) 
від 31.03.2020,
на постанову Східного апеляційного господарського суду
(головуючий - Гетьман Р.А., судді - Дучал Н.М., Склярук О.І.) 
від 02.06.2020,

у справі за позовом  Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДВ Нафтогазовидобувна компанія»
про стягнення 566  240,51 грн,

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Харківської області від 31.03.2020, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 02.06.2020 у справі №922/15/20 позов задоволено частково у розмірі 422 207,81 грн. Стягнуто з ТОВ «ДВ Нафтогазовидобувна компанія» на користь АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» пеню у розмірі 144 032,70 грн, три відсотки річних у розмірі 58 920,22 грн та 219 254,89 грн інфляційних втрат. В стягненні 144 032,70 грн (пеня) відмовлено. 

Приймаючи оскаржувані судові рішення, суди попередніх інстанцій застосували частину 1 статті 233 Господарського кодексу України, взяли до уваги нетривале прострочення у виконанні зобов`язання, повну оплату отриманого газу, майновий стан сторін, стан розрахунків та соціальну значущість підприємства - відповідача, складну економічну ситуацію ТОВ «ДВ Нафтогазовидобувна компанія», відсутність доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків саме в результаті порушення відповідачем умов договору постачання природного газу №2355/1617-ТЕ-32 від 08.09.2016, стягнення на користь позивача сум процентів річних та індексу інфляції, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем. У зв`язку з викладеним, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції зменшив нараховану позивачем пеню на 50% до 144  032,70 грн. При прийнятті оскаржуваної постанови апеляційної інстанції, суд врахував висновки про застосування статті 233 Господарського кодексу України, викладені у постановах Верховного Суду від 24.07.2019 у справі №915/985/18, від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18.

01.07.2020 АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 31.03.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 02.06.2020 у справі №922/15/20 до суду касаційної інстанції, в якій просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій в частині відмови у стягненні 144 032,70 грн пені та ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю.

Підставою касаційного оскарження заявник визначає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм статей 549 - 552, 599, 625 Цивільного кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України, оскільки суди зменшили неустойку, не врахувавши інтереси позивача. 

Заявник у касаційній скарзі стверджує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також має виняткове значення для учасника справи, оскільки стосується регулювання відносин на ринку природного газу та прямо впливає на фінансового стан підприємств - учасників цього ринку.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, Касаційний господарський суд дійшов ви-сновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.  

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Пунктом 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом спору у цій справі є стягнення 566 240,51 грн заборгованості, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором постачання природного газу №2355/1617-ТЕ-32 від 08.09.2016 щодо своєчасної оплати природного газу, що значно менше, ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 (1 051 000,00 грн). 

При цьому, касаційна скарга не містить належних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. 

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зважаючи на конкретні обставини цієї справи, сформовану практику суду касаційної інстанції щодо застосування норм статті 233 Господарського кодексу України з питання зменшення пені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04 травня 2018 року у справі № 917/1068/17, від 22 січня 2019 року у справі № 908/868/18, від 03 червня 2019 року у справі №   914/1517/18, від 13 січня 2020 року у справі № 902/855/18, від 14 січня 2020   року у справі № 911/873/19, від 10 лютого 2020   року у справі №   910/1175/19, порядку та підстав такого зменшення, порушеного у касаційній скарзі, а також відсутність підстав, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ «НАК «Нафтогаз України» згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 234, пунктом 2 частини 3 статті 287, статтею 293 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №922/15/20 за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Харківської області від 31.03.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 02.06.2020.

2. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Харківської області від 31.03.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 02.06.2020 у справі №922/15/20 надіслати скаржнику разом з доданими до неї матеріалами.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                           Л. Стратієнко

Судді                                                                                                        Н. Губенко

                                                                                                                        І. Кондратова