ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 810/3028/15
адміністративне провадження № К/9901/62636/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.
розглянув у попередньому судовому засіданні за наявними у справі матеріалами в касаційній інстанції адміністративну справу №810/3028/15
за позовом  ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державного казначейства України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2017 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Арсірія Р.О., суддів Кузьменка В.А., Огурцова О.П., та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Кузьмишиної О.М., суддів Бєлової Л.В.,             Глущенко Я.Б.
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
1.          У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: 
-          визнати дії та бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України незаконними, протиправними;
-          зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розглянути подану позивачем скаргу від 31.03.2015 відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»;
-          стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоди у розмірі                    5000 грн.
2.          Позовні вимоги обґрунтовані протиправною бездіяльністю відповідача щодо не розгляду скарги позивача від 31.03.2015 в порядку Закону України «Про виконавче провадження». 
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення 
3.          Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня               2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
4.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди виходили з того, що Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України правомірно було розглянуто скаргу ОСОБА_1 від 31 березня 2015 року в порядку Закону України «Про звернення громадян». Суди зазначали про те, що належним способом захисту порушених прав позивача буде звернення до суду з позовом про скасування постанов про закінчення виконавчого провадження від 11 лютого 2015 року ВП №7824268 та постанови про відмову в задоволенні скарги від 13 березня 2015 року ВП №7824268.
ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
5.          Не погоджуючись із постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2017 року та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення про  задоволення позовних вимог.
6.          Касаційна скарга обґрунтована тим, що Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у місті Києві зобов`язано  було розглянути скаргу позивача, а не пересилати відповідно до Закону України "Про звернення громадян" до  Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Також зазначав, що має право сам обирати способи захисту своїх прав.
IV. Позиція інших учасників справи
7.          Відповідачі правом на  подання до суду  відзиву на касаційну скаргу не скористалися.
V. Рух справи в суді касаційної інстанції
8.          Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від             29 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року.
9.          За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано 23 вересня 2020 року для розгляду колегії суддів у складі: Кашпур О.В. (головуючого судді), Радишевській О.Р., Уханенку С.А. на підставі розпорядження заступника керівника  апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду Н.Богданюк від 23 вересня                2020 року №1785/0/78-20. 
10.          Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від            29 вересня 2020 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в попередньому судовому засіданні на 01 жовтня 2020 року.   
VI. Стислий виклад обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій
11.          Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій та вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби від 10.06.2008 ВП №7824268, на підставі листа Головного управління юстиції у м. Києві та постанови про закінчення виконавчого провадження відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом міста Києва 20.09.2007 в справі №2а-80/07 про стягнення з Державного казначейства України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 1700 грн, 550 грн втраченого заробітку, 154 грн 68 коп та 149 грн 95 коп витрат, пов`язаних з проїздом, відповідно до ухвали в справі №2а-80/07, виданої 07.12.2007 Дарницьким районним судом міста Києва, якою змінено відповідача - Дарницьке РУГУ МВС України в                      м. Києві на Державне казначейство України.
12.          Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби від 31.12.2008 ВП №7824268 повернуто виконавчий документ стягувачеві у зв`язку з відсутністю у боржника майна (кошти), на яке може бути звернуто стягнення (п. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент прийняття постанови).
13.          В подальшому, постановою від 27.01.2014 відновлено виконавче провадження №7824268 у зв`язку з тим, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.12.2012 №К/800/56634/13; №К/800/56962/13 касаційну скаргу ОСОБА_1 та ДВС України відхилено, а постанову Дарницького районного суду міста Києва від 05.03.2013, якою визнано незаконною та скасовано постанову від 31.12.2008, зобов`язано ДВС України стягнути з Державного казначейства України 1700 грн, 550 грн втраченого заробітку, 154 грн 68 коп та 149 грн 95 коп витрат пов`язаних з проїздом, та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2013, якою змінено зазначену постанову суду та зобов`язано ДВС України виконати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20.04.2007 шляхом стягнення з Державного казначейства України сум, визначених в рішенні - залишено без змін.
14.          Вказаною постановою зобов`язано стягувача у тримісячний строк з дня надходження даної постанови пред`явити до відділу на виконання оригінал виконавчого листа Дарницького районного суду міста Києва від 20.09.2007                   №2а-80/07.
15.          Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 06 лютого 2014 року зупинено виконавче провадження №7824268 до розгляду по суті заяви про заміну сторони виконавчого провадження, яку було подано до Дарницького районного суду міста Києва.
16.          Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 18.03.2014 у справі №753/3238/14-а замінено сторону виконавчого провадження з Державного казначейства України на Державну казначейську службу України.
17.          Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 11 лютого 2015 року поновлено виконавче провадження №7824268.
18.          Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 11 лютого 2015 року закінчено виконавче провадження №7824268, на підставі п. 13 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент винесення постанови) у зв`язку з тим, що станом на 11.02.2015 оригінал виконавчого листа №2а-80/07 від 20.09.2007, що видав Дарницький районний суд міста Києва на виконання до відділу не пред`явлено стягувачем.
19.          Позивачем 05.03.2015 подано скаргу до начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України на постанову від 11 лютого 2015 року про закінчення виконавчого провадження №7824268 у зв`язку з тим, що він не отримував жодного рішення про надання оригіналу виконавчого листа.
20.          Постановою в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 13 березня 2015 року відмовлено позивачу в задоволенні скарги від 05 березня 2015 року у зв`язку з тим, що постанова про відновлення виконавчого провадження від 27 січня 2014 року, якою було зобов`язано позивача надати оригінал виконавчого листа, відправлена на його адресу супровідним листом від 29 січня 2014 року №7824268/5-336/6.
21.          31 березня 2015 року позивачем подано скаргу до начальника Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві на постанову від 11 лютого 2015 року про закінчення виконавчого провадження та на постанову від 13 березня 2015 року про відмову в задоволенні скарги, мотивуючи її тим, що позивачем не було отримано постанови, якою від нього витребовувався оригінал виконавчого листа.
22.          Листом Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 14.04.2015 №3208/04-03-27, відповідно до статті 7 Закону України «Про звернення громадян» та статті 5 Закону України «Про державну виконавчу службу» скаргу ОСОБА_1 від 31.03.2015 було направлено за належністю до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.
23.          Листом від 12 травня 2015 року №4494-0-32-15/2-168/6 «Щодо результатів розгляду звернення» відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надав ОСОБА_1 відповідь на його скаргу від 31.03.2015 в порядку Закону України «Про звернення громадян» у зв`язку з тим, що його скарга подана без додержання вимог статті 82 Закону України «Про виконавче провадження». Також роз`яснено, що оскільки оригінал виконавчого документу не було пред`явлено, то виконавче провадження закінчено постановою від 11.02.2015 на підставі статті 49 Закону України "Про виконавче провадження".
24.          Не погоджуючись з оскаржуваною бездіяльністю та діями відповідача щодо розгляду скарги в порядку Закону України «Про звернення громадян», а не в порядку Закону України «Про виконавче провадження» позивач звернувся до суду з цим позовом.
VIІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ 
25.          Конституція України від 28 червня1996 року №254к/96-ВР
Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
26.          Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
Частина друга статті 2. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Частина третя статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
27.          Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (далі  - Закон України №606-XIV; чинного, на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Частиною першою статті 6 Закону №606-ХІV встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону.
Згідно з частиною третьою статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.
Відповідно до статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.
Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.
Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця подається начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії чи бездіяльність начальника відділу можуть бути оскаржені до вищестоящого органу державної виконавчої служби. Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розглядає виключно скарги на рішення, дії чи бездіяльність начальників управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.
Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби можуть бути оскаржені до керівництва органів державної виконавчої служби, якщо їх оскарження передбачено цим Законом.
Скарга у виконавчому провадженні подається у письмовій формі та має містити:
1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається;
2) повне найменування (ім`я) стягувача та боржника, їх місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником;
3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина);
4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та норму закону, яку порушено;
5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;
6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.
Скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду. Скарга, подана без додержання вимог, викладених у частині шостій цієї статті, розглядається начальником відділу в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян".
VІІІ.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
28.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
29.          Аналізуючи наведені положення законодавства та обставини справи, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог.
30.          Як правильно встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається зі скарги позивача від 31 березня 2015 року, вона була подана начальнику Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві на постанову від 11 лютого 2015 року про закінчення виконавчого провадження, прийняту державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, та на постанову від 13 березня 2015 року про відмову в задоволенні скарги, прийняту в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.
31.          Тобто, вказана скарга подана позивачем до нижчестоящого органу.
32.          У зв`язку з цим,  Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві відповідно до статті 7 Закону України "Про звернення громадян" та статті 5  Закону України "Про виконавче провадження" скаргу було направлено за належністю до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. 
33.          Враховуючи викладене та те, що скарга позивача була подана без додержання вимог статті 82 Закону України "Про виконавче провадження", колегія суддів Верховного Суду вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про те, що  Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України правомірно було розглянуто скаргу позивача від                  31 березня 2015 року в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян».
34.          Також суди правильно встановили, що листом від 12.05.2015 №4494-0-32-15/2-168/2 «Щодо результатів розгляду звернення» Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надав позивачу відповідь по суті вказаних у його скарзі порушень.
35.          Отже, правильними є висновки судів про правомірність дій Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо розгляду скарги позивача від 31.03.2015 та відсутність підстав для задоволення позову. 
36.          Доводи касатора не впливають на правильне вирішення цієї справи по суті судами першої та апеляційної інстанцій.
37.          З урахуванням викладеного колегія суддів Верховного Суду не встановила неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час ухвалення рішень судами першої та апеляційної інстанцій.
38.          У зв`язку з цим, відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
ІХ. Судові витрати
39.          З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
2.          Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня           2017 року в справі №810/3028/15 залишити без змін.
3.          Судові витрати не розподіляються.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий:                                                                      О. В. Кашпур          
Судді:                                                                                 О. Р. Радишевська
                                                                                          С.А. Уханенко