ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/9473/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: 
                                        судді-доповідача  Чумака С.Ю.,
                                                   суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,     
секретар судового засідання Сколишев О.О. 
за участі представника позивача Афоніна О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року у справі № 160/9473/19 (суддя І інстанції – Прудник С.В.)
за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 17 вересня 2019 року № UA110000/2019/200193/2, прийняте Дніпропетровською митницею ДФС.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами позову. Вказує, що надані ним до митного оформлення товару документи до декларації належним чином підтверджують заявлену вартість товару, а тому відповідач не мав права вимагати подання додаткових документів. Також позивач не погоджується і з визначеним розміром митної вартості автомобіля, оскільки митна вартість автомобіля, який брався для порівняння, також на його думку визначена неправильно, про що свідчить різні показники одометру – фактичний та той, що зазначений у запиті до програмного продукту «Schwacke».
Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ
16 вересня 2019 року позивачем через представника ТОВ «АСТРОФІШ» до митного оформлення було подано електронну митну декларацію № UA1 10150/2019/238943 з метою здійснення митного оформлення транспортного засобу – Автомобіль легковий для перевезення людей, що використовувався: марка – VOLKSWAGEN, модель – PASSAT: номер кузова/ НОМЕР_1 – НОМЕР_2 ; тип двигуна – дизельний, робочий об`єм циліндрів – 1968 см3.        потужність – 140 кВт. екологічна норма – ЄВРО-6; дата виготовлення – 20.04.2016; реєстраційний номер – ВМ047321, колір – сірий. Країна виробництва – Німеччина (далі – Товар).
Митна вартість товару заявлена декларантом позивачем за резервним методом відповідно до ст. 58 МК України в розмірі 13190 євро, що за курсом НБУ на день подання МД відповідає 361656, 24 грн (гр. 46 МД). При цьому, фактурна вартість заявлена на рівні 11 000,00 євро (гр. 42 МД). Одержувачем даного транспортного засобу заявлено позивача (гр. 8 МД). (а.с. 11)
Так, для підтвердження заявленої митної вартості товару під час проведення митного контролю та митного оформлення позивачем разом з митною декларацією надано:
- Рахунок-фактуру від 29.08.2019 № 19041;
- Декларація про походження товару від 29.08.2019 №19041;
- Акт про проведення огляду № UA209030/2019/68333 від 05.09.2019;
- Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 30.06.2016 №EQ 241967; від 30.06.2016 № АС-А-2-182/16-00315; від 02.09.2019 № ВМ-К-1 -245/19-00088;
- Експертний висновок №т 1671/19 від 09.09.2019;
- Паспорт громадянина АК 578544 від 29.11.1999;
- Довіреність ННХ192485 від 21.08.2019;
- Касові ордери, що підтверджують сплату митних платежів № 44053338 від 02.09.2019; № 44255405 від 10.09.2019; № 44407665 від 16.09.2019;
- Копія митної декларації країни відправлення № 19DE705412826981У6 від 29.08.2019; Сертифікат відповідності UA.009.145344-19 від 07.09.2019;
- Паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону ES068736 від 08.08.2014.
Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками за електронною митною декларацією від 16.09.2019 № UA110150/2019/238943 згенеровано форми митного контролю, в тому числі, форми митного контролю 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів», 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів».
16.09.2019 о 14 год.02 хв. декларантом надіслано до митного органу лист щодо бажання самостійно надати додаткові документи. 16.09.2019 о 15 год. 33 хв. декларантом надіслано в якості додаткових документів переклад рахунку купівлі-продажу від 29.08.2019 № 19041.
17.09.2019 відповідачем декларанту надіслано електронне повідомлення про необхідність надати (за наявності) додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, з відповідним обгрунтуванням вищезазначених підстав для запиту додаткових документів, а саме:
-       транспортні (перевізні) документи, що підтверджують складові митної вартості;
- за наявності банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;
- прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.
- відповідно до п.2.2, 2.3 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом МФУ від 30.05.12 № 631, для виконання відповідних митних формальностей, з урахуванням положень ст. 254 МК України, необхідно забезпечення декларантом перекладу документів українською мовою (зокрема, свідоцтва про реєстрацію ТЗ) для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій.
Крім зазначеного, відповідно до п. 6. ст. 53 МК України, декларанта позивача попереджено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. (а.с. 62)
У той же день позивачем митному органу подано  заяву, в якій проінформовано митницю про неможливість надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару у 10-денний термін та прохання прийняти рішення про митну вартість транспортного засобу в найкоротший термін. (а.с. 63)
17.09.2019 відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/200193/2, за яким митна вартість скоригована до 20 600 євро із застосуванням резервного методу визначення митної вартості (ст. 64 Митного кодексу України).
Не погоджуючись з рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржене рішення про коригування митної вартості товарів від 17.09.2019 № UA110000/2019/200193/2 є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, прийнятим у спосіб та в межах повноважень, наданих митним органам законодавством та цілком обґрунтованим, про що свідчать дані гр. 33 цього рішення.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ
Спірні відносини регулюються розділом III Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI.
Згідно з частиною першою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
За приписами частини першої статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно до положень частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;
2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів здійснюється згідно положень статті 368 Митного кодексу України.
Так, згідно з частиною першою цієї статті для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.
Частиною третьою цієї ж цієї статті Митного кодексу України визначено, що особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості.
При цьому відповідно до частини четвертої цієї статті Митного кодексу України у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.
Під час проведення митного контролю і митного оформлення транспортних засобів, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості у порядку, встановленому розділом ІІІ Митного кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (п. 4), а також за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (п. 5).
Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.
Відповідно до приписів частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Так, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відповідно до частини другої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції) здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу
Частиною 4 статті 54 Митного кодексу України визначено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (пункт перший).
З наведеного вбачається, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою або суперечливістю поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною другою статті 57 МК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Відповідно до ч. 3 ст. 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей     59     і     60     цього     Кодексу     за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до     статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару у разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.
Згідно з рішенням про коригування митної вартості від 17 вересня 2019 року № UA110000/2019/200193/2 підставою для його прийняття стали: 
1. ненадання декларантом належних документів, які підтверджували б заявлену митну вартість автомобіля в розмірі 13190 Євро та складових цієї вартості.
2. наявність інформації щодо митного оформлення подібного автомобіля на рівні 20600 Євро.
Стосовно недоведення позивачем митної вартості автомобіля, що заявлений до декларування, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до відомостей графи 45 МД від 16.09.2019 № UA110150/2019/238943 декларантом позивача заявлено митну вартість товару у перерахунку за курсом НБУ 361656, 24 грн. тобто 13190 євро. Поряд із зазначеним, рахунок-фактура від 29.08.2019 №19041 містить інформацію про іншу вартість на рівні 11000,00 євро (вартість автотранспорту) 2090,00 євро (проміжна сума), Кінцева сума 13090,00 євро. (а.с. 12)
Отже, декларантом при заявленнні Товару за резервним методом додано складові митної вартості на рівні 2190,00 євро проте зазначені складові митної вартості документально не підтверджені.
Крім того, позивачем заявлено про оплату вартості автомобіля в розмірі 11 тисяч євро продавцю, однак за приписами п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України ця обставина вимагає від декларанта надання відповідного платіжного документа, який підтверджує цей факт. Натомість позивач зазначив, що сплатив цю суму готівкою, у зв`язку з чим жодного платіжного документа у нього немає. Така позиція позивача суперечить вимогам Митного кодексу України щодо обов`язкового надання у випадку оплати рахунку саме банківського або іншого платіжного документа на підтвердження митної вартості товару.
Таким чином, твердження позивача про те, що відповідачу були надані всі документи, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість, є необґрунтованими, оскільки заявлена митна вартість на рівні 361656,24 грн. (гр. 45 МД), тобто 13190 євро не підтверджена жодними платіжними або іншими розрахунковими документами.
Інформація про товар, що підлягає розмитненню, має повністю співпадати з відомостями, зазначеними в МД декларантом, та узгоджуватись з відомостями в комерційних/товаросупровідних документах, перелік яких визначений в ст. 53 Митного кодексу України, в тому числі, з реквізитами, необхідними для ідентифікації ввезеного товару.
З огляду на викладене, враховуючи:
-          відсутність підтвердження числових значень складових митної вартості товару та ціни, що фактично сплачена;
-          не подання декларантом документів, які пропонувалось подати митним органом, колегія суддів дійшла висновку, що на момент винесення рішення про коригування митної вартості у митного органу були обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення митної вартості товару та перевірки наявності або відсутності застережень щодо застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) згідно статті 54 Митного кодексу України.
Відповідачем митна вартість автомобіля позивача була визначена за резервним методом на підставі інформації про розмитнення подібного товару «Автомобіль легковий, для перевезення людей, що використовувався: марка -VOLKSWAGEN, модель – PASSAT: тип двигуна – дизельний, робочий об`єм циліндрів – 1968 смЗ, рік виготовлення – 2016. Торгівельна марка: VOLKSWAGEN. Країна виробництва: DE.» оформленого за резервним методом визначення митної вартості за МД від 09.07.2019 № UA204010/2019/223538 (гр. 43 та 45) на рівні 20600,00 євро/шт., що відповідає за курсом НБУ 591484,17грн.
Отже, зазначений автомобіль за основними параметрами, які використовуються для порівняння, а саме, маркою та моделлю автомобіля, типом двигуна, роком виготовлення та об`ємом циліндрів повністю відповідає автомобілю, який заявлений для митного оформлення позивачем, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржене рішення про коригування митної вартості товарів від 17.09.2019 № UA110000/2019/200193/2 є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, прийняте у спосіб та в межах повноважень, наданих митним органам чинним законодавством.
Доводи апелянта, що при визначенні митної вартості подібного автомобіля   митним органом у програмному продукті «Schwacke» використані некоректні відомості щодо пробігу автомобіля, є безпідставними, оскільки предметом спору в цій справі є митна вартість автомобіля, який декларується позивачем, а не митна вартість автомобіля, який задекларований за МД від 09.07.2019 № UA204010/2019/223538. З огляду на вказане суд у справі, що переглядається, не має повноважень на перевірку правильності визначення митної вартості подібного автомобіля, оскільки така митна вартість визначена відповідно до приписів чинного законодавства і є чинною на момент розгляду справи.
ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення про коригування митної вартості товарів від 17.09.2019 № UA110000/2019/200193/2 прийняте відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для зміни або скасування рішення суду відсутні.
Повний текст судового рішення складений 26 червня 2020 року.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243,  308,  310, 315,  316, 321, 322, 325, 328  Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року у справі № 160/9473/19 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

  Суддя-доповідач                                                            С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                            І.В. Юрко