ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/805/20 Справа № 203/1090/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Смольняков О. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 липня 2020 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
який зареєсстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 420,4 грн., -

за участю:
особи, що притягується
до адміністративної відповідальності                                         ОСОБА_1 ,
потерпілої                                                                         ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року ОСОБА_1 21 березня 2020 року приблизно о 05 год. 00 хв. за місцем свого проживання, а саме в АДРЕСА_2 , перебуваючи у нетверезому стані, вчинив стосовно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягало у висловленні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що розгляд справи відбувся за його відсутності, без його належного повідомлення, копію оскаржуваної постанови йому не направлялось та про її існування він дізнався випадково від знайомого адвоката.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що відбувалась лише побутова сварка. Зазначає, що дійсно підписав протокол, проте не читав його та копію не отримував. Вказує, що відсутні докази на підтвердження перебування ним у стані алкогольного сп`яніння. Звертає увагу, що якихось травм або збитків матеріального, морального чи психологічного характеру його дружина не отримувала. Зазначає, що матеріали справи не містять докази, які б підтверджували факт психологічного насильства.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку. 
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 13 квітня 2020 року. В матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, апеляційна скарга ним подана до відділення Укрпошти 16 червня 2020 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що матеріали справи не містять належних відомостей про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
       Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції належним чином не з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 не відповідають фактичним обставинам справи.
       Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке, у відповідності з даною статтею, проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь
Під психологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173–2 КУпАП суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини і передбачено наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.
Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 307329 від 21 березня 2030 року ОСОБА_1 інкримінується вчинення психологічного насильства в сім`ї, яке полягало у висловленні в сторону ОСОБА_2 нецензурною лайкою та погрозах фізичної розправи, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 .
Однак, в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази про те, що під час сімейної сварки ОСОБА_1 діяв з умислом спричинити ОСОБА_2 емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, а відтак, завдати шкоди її психічному здоров`ю.
Будь-яких даних, які б вказували на вчинення психічного насильства стосовно ОСОБА_2 матеріали справи не містять.
Крім того однією з обов`язкових ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є настання наслідків, а саме спричинення потерпілому емоційної невпевненості, нездатності захистити себе або завдання шкоди психічному здоров`ю особи.
Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 307329 від 21 березня 2030 року не містить відомостей про спричинення діями ОСОБА_1 ОСОБА_2 будь-яких наслідків.
Крім того, відповідно до долучених в суді апеляційної інстанції пояснень ОСОБА_2 , остання стверджувала, що в них дійсно відбулась сварка, її чоловік був у тверезому стані, їй не було нанесено ні фізичної, ні психологічної травм. 
Матеріали справи не містять та під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження факту перебування ОСОБА_1 21 березня 2020 року приблизно о 05 год. 00 хв. під час сварки з дружиною у нетверезому стані, а тому відповідні доводи апеляційної скарги є обгрунтованими.
       Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної та суб`єктивної сторін інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
       Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
       Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП – закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

       Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року.
Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 — задовольнити.
Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП — скасувати.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                          С.І.Крот