Ухвала        
09 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 201/12569/16-ц
провадження № 61-9318ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С. П.,  вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Автопровайдер», ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ Дніпропетровської області, про визнання недійсними договорів, визнання права власності, витребування майна та зобов`язання вчинити певні дії,  
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року, яка здана до відділу поштового зв`язку 18 червня 2020 року.  
 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
 
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. Клопотання мотивовано тим, що первинна касаційна скарга була подана у тридцятиденний строк, проте повернута ухвалою Верховного Суду         від 22 травня 2020 року. Вказану ухвалу суду отримано заявником 10 червня 2020 року. Заявник усунула недоліки, які були підставою для залишення касаційної скарги без руху, тому враховуючи дію карантину на всій території України, вважає, що строк на касаційне оскарження судових рішень пропущений з поважних причин. 
 
Від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_9 , надійшла заява про повернення касаційної скарги та заява про врахування при розгляді справи обставин попереднього звернення ОСОБА_1 до Верховного Суду із касаційною скаргою.    
Розглядаючи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, касаційний суд враховує наступне.
Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).
Вирішуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження, судом враховано, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.
Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2020 року касаційну скаргу                 ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, а саме: надання нової редакції касаційної скарги із зазначенням підстав касаційного оскарження та сплати судового збору. 
У встановлений суддею строк ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: нову редакцію касаційної скарги та квитанцію про доплату судового збору від 29 квітня 2020 року № 70 на суму 16 909 грн 60 коп. У новій                   редакції касаційної скарги ОСОБА_1 зазначила про незаконність оскаржуваних судових рішень, у зв`язку із неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального     права, з посиланням на пункт 5 частини першої та пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України.
Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2020 року касаційну скаргу                 ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду                 від 19 лютого 2020 року визнано неподаною та повернуто, у зв`язку з тим, що  у касаційній скарзі не зазначено підстави (підставу) касаційного оскарження вказаних судових рішень, які передбачені у пунктах 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України. 
Після отримання у червні 2020 року копії ухвали Верховного Суду                                 від 22 травня 2020 року ОСОБА_1 вдруге звернулася із касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська                      від 22 лютого 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду                 від 19 лютого 2020 року. 
Доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвалених у цій справі судових рішень та надані матеріали свідчать про поважність причин пропуску цього строку та наявність підстав для його поновлення, оскільки вперше касаційна скарга заявником була подана в строк, передбачений частиною другою статті 390 ЦПК України, проте повернута ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2020 року, а вдруге заявник подала касаційну скаргу на оскаржувані судові рішення в розумний термін.
Разом із тим, вказана касаційна скарга не може бути прийнята до провадження судом касаційної інстанції з огляду на наступне. 
У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 3 частини другої                        статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах), як на підставу оскарження судових рішень. Зокрема, зазначено, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме: коли суд першої інстанції, при відкритті провадження у справі, отримавши повідомлення, що відповідач не отримав ухвали суду і доданих документів, не вжив заходів для перевірки через єдину  систему Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців дані про фактичну адресу цього відповідача.   
При цьому ОСОБА_1 не зазначено, щодо застосування яких норм права відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах.
За таких обставин, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити - конкретні норми права щодо яких відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах                  (у яких правовідносинах), обґрунтувати (мотивувати) дану підставу касаційного оскарження та надати копії уточнених скарг відповідно до кількості учасників справи.
Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України у разі                             якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених   статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого                2018 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого                  2020 року. 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року залишити без руху.
Надати для усунення недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя:                                                                                                                     С. П. Штелик