У Х В А Л А  
14 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 127/21117/19
провадження № 61-12671ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 15 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання», міського комунального підприємства «Аварійно-диспетчерська служба» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, 
В С Т А Н О В И В :
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.
Позов обгрунтований тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Квартира знаходиться на останньому, 10 поверсі будинку. 06 травня 2019 року сталося затоплення її квартири, що завдало значних пошкоджень, а саме: розривів полотна натяжної стелі у житловій кімнаті, вбиральні та кухні, у зв`язку з чим квартира стала непридатною і потребує ремонту; замокання та відшарування шпалер, штукатурки, фарби, що потребує їх зняття та заміни; замокання меблів, речей, одягу, потребують їх чистки та прання, диван став непридатним для користування, замокання та пошкодження розеток, люстр, замокання, здуття, розтріскування покриття підлоги - ламінату, полотен дверей, що потребує їх заміни та інших пошкоджень.
07 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання» (далі - ТОВ «ЖЕО») із заявою про виклик представника для складання акта про залиття. 
08 травня 2019 року представником ТОВ «ЖЕО» оглянуто квартиру, 20 травня 2019 року виданий акт про залиття від 08 травня 2019 року, де зазначені не усі пошкодження її квартири та речей, у зв`язку з чим вона його не підписала. Щодо проведення ремонту або відшкодування шкоди вона звернулася до ТОВ «ЖЕО», отримала відповідь про необхідність звернення до суду.
Позивач вважає, що до обов`язків ТОВ «ЖЕО» входить: утримання внутрішньобудинкових мереж у належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту, вжиття своєчасних заходів до ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень з надання послуг, своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, своєчасно проводити підготовку будинку і його санітарно-технічного та інженерного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період та відповідальність за неналежне надання або ненадання послуг, що призвело до заподіяння збитків майну та (або) приміщенню споживача, шкоди його життю чи здоров`ю шляхом відшкодування шкоди та встановлювались договором від 12 травня 2014 року № 167370 про надання житлово-комунальних послуг, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ЖЕО».
Згідно з договором від 01 січня 2019 року № 135 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком ТОВ «ЖЕО» - «Управитель» зобов`язується надавати співвласникам багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 послуги.
ТОВ «ЖЕО» своїх зобов`язань за договором не виконує, оскільки належного ремонту мережі зливової каналізації не провів, що спричинило чергове затоплення квартири 06 травня 2019 року.
Позивач зазначила, що вона неодноразово зверталася до ТОВ «ЖЕО» з причин затоплення її квартири через несправну зливову каналізацію, відповіді не отримувала, затоплення продовжувалися.
ОСОБА_1 просила відшкодувати майнову шкоду у розмірі 49 385,08 грн та моральну шкоду - 5 000,00 грн.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2020 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 15 липня 2020 року, позов задоволено частково.
ОСОБА_1 відшкодовано майнову шкоду, завдану залиттям квартири, у розмірі 49 385,08 грн та моральну шкоду - 5 000,00 грн. Стягнено судові витрати за послуги експерта - 9 168,80 грн; на професійну правничу допомогу - 7 000,00 грн; судовий збір - 768,40 грн.
У позові до міського комунального підприємства «Аварійно - диспетчерська служба» відмовлено.
Ухваливши рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, виходив із того, що оскільки будинок перебуває на обслуговуванні у ТОВ «ЖЕО», то саме воно зобов`язано утримувати та обслуговувати цей житловий будинок і своєчасно вживати заходи попередження та уникнення аварійної ситуації, яка сталася внаслідок забиття трубопроводу зливної каналізації на технічному поверсі. Крім того, враховуючи характер та глибину моральних страждань, переживання позивача, у зв`язку з пошкодженням квартири та майна, суд відшкодував моральну шкоду у розмірі- 5 000,00 грн. 
У серпні 2020 року ТОВ «ЖЕО» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 15 липня 2020 року.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102,00 грн.
Предметом спору у зазначеній справі є відшкодування майнової та моральної шкоди у розмірі 54 385,08 грн. Ціна первісного і зустрічного позовів не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн*250=525 500 грн). 
Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вимог закону і окремого визнання її такою не потребує.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
У касаційній скарзі заявника немає посилання на зазначені випадки, як і на докази на їх підтвердження.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржені заявником рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2020 року та постанова Вінницького апеляційного суду від 15 липня 2020 року постановлені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В :
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 15 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання», міського комунального підприємства «Аварійно-диспетчерська служба» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири відмовити.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                             А. С. Олійник
 
С.О. Погрібний
 
В. В. Яремко