ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 808/2996/17
адміністративне провадження № К/9901/53470/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
cудді-доповідача - Радишевської О. Р.,
суддів - Кашпур О. В., Калашнікової О. В.
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу №808/2996/17
за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області про визнання протиправними дій та скасування рішень, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року, прийняту у складі головуючого судді Бойченко Ю.П., і постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року, прийняту у складі: головуючого судді Божко Л.А., суддів Дурасової Ю.В., Уханенка С.А., 
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1.  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області (далі - ВДВС Мелітопольського МУЮ Запорізької області, відповідач) з вимогами:
1.1. визнати неправомірними дії ВДВС Мелітопольського МУЮ Запорізької області щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №50103985;
1.2. скасувати постанову ВДВС Мелітопольського МУЮ Запорізької області від 25  вересня 2017 року щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №50103985.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем, незважаючи на вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, проводяться виконавчі дії, направлені на примусову реалізацію належного йому майна.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справ
3. 30 січня 2008 року між позивачем та ПАТ «Банк Кіпру», правонаступником якого є ПАТ «Неос Банк», був укладений договір іпотеки №5, відповідно до якого позивач для забезпечення виконання зобов`язання за договором кредиту передав в іпотеку банку житловий будинок  
АДРЕСА_1 . На підставі договору факторингу від 21 липня 2014 року право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки від 30 січня 2008 року №5 було відступлено на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи».
5. 23 листопада 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. був виданий виконавчий напис (реєстровий №16295) про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором від 30 січня 2008 року №5 у рахунок боргу позивача, що виник перед ТОВ «Кредитні Ініціативи» у розмірі  66162,44  грн унаслідок невиконання ним договору кредиту.
6. На підставі вказаного виконавчого напису постановою державного виконавця Відділу ДВС Мелітопольського МУЮ Запорізької області від 11 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження №50103985.
7. Постановою державного виконавця Відділу ДВС Мелітопольського МУЮ Запорізької області 18 березня 2016 року №50103985 було накладено арешт на належний позивачу житловий будинок - предмет іпотеки.
8. Суди попередніх інстанцій встановлено, що позивач оскаржив виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. від 23 листопада 2015 року №16295 до суду.
9. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 березня 2016 року в цивільній справі №320/1463/16-ц була частково задоволена заява позивача про забезпечення позову: зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 23  листопада 2015 року №16295 у межах виконавчого провадження №50103985.
10. Постановою державного виконавця Відділу ДВС Мелітопольського МУЮ Запорізької області від 01 квітня 2016 року виконавче провадження №50103985 було зупинено до закінчення строку дії заходів забезпечення.
11. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 02 березня 2017 року в справі №320/1463/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.
12. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року було відкрите касаційне провадження у цивільній справі №320/1463/16-ц. Водночас питання щодо зупинення виконання рішення (ухвали) чи виконавчого напису нотаріуса в ухвалі не вирішувалося.
13. Постановою державного виконавця Відділу ДВС Мелітопольського МУЮ Запорізької області від 11 вересня 2017 року було поновлене виконавче провадження №50103985.
14. Постановою державного виконавця Відділу ДВС Мелітопольського МУЮ Запорізької області від 13 вересня 2017 року №50103985 було описано та накладено арешт на належний позивачу житловий будинок - предмет іпотеки.
15. Постановою державного виконавця Відділу ДВС Мелітопольського МУЮ Запорізької області від 25 вересня 2017 року №50103985 був призначений суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання ОСОБА_2 , який має сертифікат Фонду держмайна, для визначення вартості житлового будинку.
16. Не погоджуючись з постановою державного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності, позивач звернувся до суду.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
17. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017  року, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
18. Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суди попередніх інстанцій керувалися тим, що заходи забезпечення позову втрачають чинність одночасно з набранням законної сили рішенням суду, яким було відмовлено в задоволенні позовної заяви , закрито провадження у справі або залишено без розгляду позовну заяву.
19. Установивши, що Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 02 березня 2017 року в справі №320/1463/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2017 року, у задоволенні позову було відмовлено, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що з 28 квітня 2017 року заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 березня 2016 року, втратили чинність, у зв`язку з чим будь-яких перешкод для поновлення виконавчого провадження №50103985 та вчинення у його межах виконавчих дій не було.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції
20. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права та недотримання норм процесуального права, просить скасувати їхні рішення, та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.
21. На обґрунтування вимог касаційної скарги позивач зазначає, що заходи забезпечення позову скасовуються у тому ж порядку, що і накладаються - ухвалою суду на підставі заяви заінтересованої сторони.
22. Позивач доводить, що суди першої та апеляційної інстанції під час розгляду справи №320/1463/16-ц та поза її межами питання щодо скасування заходів забезпечення позову не вирішували, а тому у відповідача не було підстав для поновлення виконавчого провадження та звернення стягнення на майно - предмет іпотеки.
23. Відповідач правом подати відзив на касаційну скаргу не скористався.
24. За наслідками автоматизованого розподілу касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Бевзенку В.М., суддям Шарапі В.М., Данилевич  Н.А.
25. Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою.
26. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду - від 06 травня 2020 року, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача в цій справі, призначений повторний автоматизований розподіл указаної касаційної скарги.
27. За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 травня 2020 року касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О.Р., суддям Кашпур О.В., Уханенку  С.А.
28. Ухвалою Верховного Суду від 10 липня 2020 року задоволено заяву судді Уханенка С.А. про самовідвід. Адміністративну справу №808/2996/17 передано до секретаріату Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду для визначення складу суду.
29. За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 липня 2020 року касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідачу Радишевській  О.Р., суддям Кашпур О.В., Калашніковій О.В.
V. Джерела права та акти їхнього застосування
30. 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким до окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, у тому числі щодо меж касаційного перегляду, унесені зміни.
31. Водночас пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 15  січня 2020 року №460-IX передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
32. З урахуванням викладеного, розглядаючи цю справу, Суд керується положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, що діяли до набрання чинності змін, унесених Законом України від 15 січня 2020 року №  460-IX.
33. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
34. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02  червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
35. Статтею 10 Закону №1404-VIII передбачено, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.
36. Згідно з частиною першою статті 48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
37. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
38. Відповідно до частин 1-4 статті 50 Закону №1404-VIII звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.
39. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.
40. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.
41. Частиною третьою статті 57 Закону №1404-VIII передбачено, що для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.
42. Згідно з частиною першою статті 20 Закону №1404-VIII для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.
43. Відповідно до пункту 2 частини першої статті  34 Закону №1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
44. Згідно з частиною першою статті 35 Закону №1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.
45. Частиною 5 статті 35 Закону №1404-VIII визначено, що після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.
46. Відповідно до частин 3, 5 статті 154 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року; далі - ЦПК України) заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.
47. Частиною шостою статті 154 ЦПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017  року) передбачено, що, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.
VI. Позиція Верховного Суду
48. З аналізу наведених вимог Закону №1404-VIII випливає, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
49. Нерухоме майно реалізовується після визначення його вартості, для чого виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.
50. Звернення стягнення на майно боржника у виконавчому провадженні не здійснюється, а виконавче провадження підлягає зупиненню у разі, зокрема, вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
51. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
52. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову, скасування заходів забезпечення позову або втрати ними чинності.
53. Аналіз вимог частини шостої статті (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) у взаємозв`язку з метою забезпечення позову як заходу, покликаного забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, дає підстави для висновку, що у випадку прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову, вжиті ним заходи забезпечення позову втрачають чинність одночасно з набранням таким рішенням суду законної сили, незалежно від того, чи вирішував суд питання про їх скасування.
54. Як установили суди попередніх інстанцій, рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 02 березня 2017 року в справі №320/1463/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису від 23  листопада 2015 року №16295 таким, що не підлягає виконанню, було відмовлено.
55. Отже, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що вжиті ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 березня 2016 року в справі №320/1463/16-ц заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 23 листопада 2015 року №16295 діяли до 27 квітня 2017 року.
56. Таким чином Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що перешкод для поновлення виконавчого провадження №50103985 та прийняття в його межах постанови від 25 вересня 2017 року №50103985 про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання не було.
57. Доводи позивача про недотримання державним виконавцем частини другої статті 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну діяльність в Україні» в частині визначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання на конкурсних засадах Суд уважає безпідставними.
58. Спеціальним законом, який регулює умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон №1404-VIII.
59. Саме Законом №1404-VIII визначено спосіб обрання та порядок призначення суб`єкта оціночної діяльності для здійснення оцінки майна.
60. Аналіз частини першої статті 20, частини третьою статті 57 Закону №1404-VIII дає підстави для висновку, що суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання до участі у виконавчому провадження залучається постановою державного виконавця.
61. З урахуванням викладеного Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час ухвалення судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про безпідставність позовних вимог.
62. Положеннями частини першої статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08  лютого 2020 року) визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
63. Відповідно до частини другої статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08  лютого 2020 року) суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
64. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України (у редакції, чинній до 08  лютого 2020 року) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
65. Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах заявлених вимог касаційної скарги, Суд уважає, що висновки судів попередніх інстанцій в цій справі є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування чи зміни відсутні.
VII. Судові витрати
66. Ураховуючи результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.
67. Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
68. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
69. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017  року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року в справі №808/2996/17 залишити без змін.
70. Судові витрати не розподіляються.
71. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                                О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    О.В. Калашнікова