ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" червня 2020 р.                                                 Справа №926/2901/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді                                                  Кравчук Н.М.
суддів                                                                      Кордюк Г.Т.
                                                                                Мирутенко О.Л.
розглянувши          в порядку письмового       провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області б/н та б/д (вх. № ЗАГС 01-05/843/20 від 28.02.2020)
на рішення                    Господарського суду Чернівецької області від 06.02.2020 (суддя Миронюк С.О., повний текст складено 12.02.2020) 
у справі                     №926/2901/19
за позовом:                    Чернівецького обласного центру зайнятості, м. Чернівці
до відповідача:           Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, м. Чернівці
про                               стягнення коштів в сумі 26 074,03 грн.
                                        
за участю представників учасників справи: не викликалися

                                                       В С Т А Н О В И В:   
          У грудні 2019 року Чернівецький обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про стягнення коштів в сумі 26 074,03 грн., які були виплачені ОСОБА_1 за період  з 11.01.2019 по 04.07.2019 як допомога по безробіттю.
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 06.02.2020 у справі №926/2901/19 позов задоволено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь Чернівецького обласного центру зайнятості кошти в сумі 26 074,03 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.
          Рішення суду мотивоване ч. 4 ст. 75 Господарсько процесуального кодексу України, ст.ст. 11, 22, 1166, 1173 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 43, 44 Закону України "Про зайнятість населення",  ст. 107  Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ст.ст. 7, 8, 16, 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №280 від 23.07.2014.
          Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок протиправної відмови відповідача у призначенні ОСОБА_1 пенсії, що підтверджується   судовими рішеннями у справі №824/96/19-а, позивачу завдані збитки у розмірі отриманої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в сумі 26 074,03 грн, оскільки позивач не здійснював би виплати такої допомоги у разі своєчасного призначення та виплати  йому пенсії.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області оскаржило його в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі відповідач зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, прийнятим  з неповним з`ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Скаржник вважає, що саме факт неповідомлення ОСОБА_1 Сторожинецької районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості про те, що він оскаржує  в суді відмову у призначенні йому пенсії призвело до безпідставного отримання ним  допомоги  по безробіттю за період з 11.01.2019 по 04.07.2019.
Скаржник звертає увагу суду на те, що Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" № 1533-ІІІ визначено, що відповідальність в системі страхування на випадок безробіття покладено на Фонд загальнодержавного соціального страхування України на випадок безробіття. Вищевказаний Закон не визначає органи Пенсійного Фонду України як такі, що несуть відповідальність за нарахування та виплату допомоги по безробіттю.
          Окрім того, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області посилається  на ст.36 Закону № 1533-ІІІ, якою встановлено обов`язок  застрахованої особи своєчасно  подавати відомості  про обставини, що впливають на  умови виплати їй забезпечення  та надання соціальних послуг, та  вважає, що сума виплаченої допомоги повинна бути стягнена з ОСОБА_1 зв`язку з тим, що він своєчасно не повідомив позивача про звернення до суду з позовом до Пенсійного фонду про визнання незаконною відмови у призначенні йому пенсії. 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2020 справу №926/2901/19 розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. - головуючий суддя, судді: Кордюк Г.Т. та Мирутенко О.Л.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.02.2020 у справі №926/2901/19 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 24.04.2020 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до  статті 170 ГПК України.
Позивач та відповідач  в строки, визначені судом, жодних заяв та клопотань не подали.
Позивач 03.04.2020 на поштову адресу суду надіслав відзив на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх. № ЗАГС 01-04/2083/20 від 05.04.2020), у якому зазначає, що доводи скаржника є безпідставними та необґрунтованими,  просить суд залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.  Зокрема, позивач зазначає, що Закони України  "Про зайнятість населення" та  "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не містять підстав для зняття з реєстрації та припинення виплати допомоги по безробіттю у разі звернення особи до суду за захистом своїх прав. Саме внаслідок неправомірних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, які полягали у відмові призначити Проданчуку В. І . пенсію, що встановлено судовими рішеннями, останньому  була безпідставно виплачена  допомога  по безробіттю. У разі своєчасного призначення пенсії виплата допомоги по безробіттю не здійснювалася б. 
Суд апеляційної інстанції у відповідності до      ст. 269 ГПК України     переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.
12.12.2018 гр. ОСОБА_1 звернувся до Сторожинецької філії Чернівецького обласного центру зайнятості в пошуках роботи. 
Відповідно до персональної  картки № НОМЕР_1 від 12.12.2018 ОСОБА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  віднесено до категорії осіб, яким до настання права на пенсію за віком залишилось 10 і менше років (а.с. 14).
Відповідно до поданих даних трудової книжки, гр. ОСОБА_1 звільнений з посади інженера засобів радіо та телебачення 2 категорії у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників.
28.12.2018 у  зв`язку з відсутністю підходящої роботи,   ОСОБА_1 подав заяву про надання йому статусу безробітного  (а.с. 12). У вказаній заяві зазначено, що ОСОБА_1 не отримує пенсію на пільгових умовах та за вислугу років. 
Наказом від 28.12.2018 №НТ1812228 ОСОБА_1 надано статус безробітного (а.с.17).
04.01.2019 на підставі ч. 2, 4 ст. 22, ч. 3 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" спеціалістами центру зайнятості прийнято рішення НТ190111, яким розпочато виплати допомоги по безробіттю з 11.01.2019.
Згідно з пп. 1, 3, 4 ст. 22 та п. 1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" ОСОБА_1 було призначено виплату допомоги по безробіттю, як застрахованій з урахуванням страхового стажу 70% середньої заробітної плати терміном 720 к.д.
Разом з тим, 11.12.2018 ОСОБА_1 звернувся до Сторожинецького відділу обслуговування громадян Головного управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою № 4/362 про призначення йому дострокової пенсії за віком відповідно до ст. 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (№ 1058-1V). 
17.12.2018 року від відповідача ОСОБА_1 отримав лист № 1039/П-11/10 про відмову у призначенні йому пенсії у зв`язку з тим, що на законодавчому рівні не врегульовано право на призначення таких пенсій та відповідно до статті 26 Закону № 1058-1V особи мають право на призначення пенсії за віком тільки після досягнення 60 років за наявності страхового стажу не менше 25 років по 31.12.2018 року. Зокрема для чоловіків, які народилися 1960 року пенсійний вік наступить в 2020 році (60 років), стаж необхідний для призначення пенсії за віком неменше 27 років.
Не погодившись із таким рішенням Сторожинецького відділу обслуговування громадян Головного управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області гр. ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмову у призначенні дострокової пенсії за віком та зобов`язання відповідача вчинити дії.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 06.03.2019 по справі № 824/96/19-а визнано відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у призначенні дострокової пенсії за віком незаконною та зобов`язано призначити гр. ОСОБА_1 та виплатити пенсію за віком на підставі ст. 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" з 11.12.2018.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 року постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 06.03.2019 року по справі № 824/96/19-а залишено без змін.
Як вбачається з Акту № 34 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 18.09.2019,  25.07.2019 безробітний ОСОБА_1 проінформував позивача про рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 06.03.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019, відповідно до яких зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі ст.21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" з 11.12.2018 (а.с. 30-31).
29.07.2019 Сторожинецька районна філія Чернівецького обласного центру зайнятості зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з запитом про надання інформації стосовно того, з якої дати буде призначено пенсію гр. ОСОБА_1 (а.с. 28). 
Згідно листа № 26649/02-08 від 16.09.2019 Сторожинецького відділу обслуговування громадян (Сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області гр. ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 11.12.2018 (а.с. 29).
Відповідно довідки  № 1866/24-719 від 24.09.2019 Чернівецького обласного центру зайнятості гр. ОСОБА_1 в період з 11.01.2019 року по 04.07.2019 року була нарахована та виплачена допомога по безробіттю в сумі 26 074,03 грн (а.с. 11). 
04.10.2019 року позивач направив Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомлення від 02.10.2019 року, в якому запропонував добровільно повернути на розрахунковий рахунок Чернівецького обласного центру зайнятості кошти в сумі 26 074,03 грн, які виплачені гр. ОСОБА_1 як допомога по безробіттю за період з 11.01.2019 по 04.07.2019 (а.с. 7-8). 
Дане повідомлення отримане відповідачем 09.10.2019 р., що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с 9), однак, кошти не були сплачені, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 
При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.
Згідно з п.2     ст.1 Закону України "Про зайнятість населення"     безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших, передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна розпочати роботу.
Відповідно до частини 1     статті 43 вказаного Закону     статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (частина 2      зазначеної статті).
Згідно з п. 2 ч. 1     ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення"     зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до     Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"     та цього     Закону.          
Відповідно до положень частини 1 статті     7, статті     8     та пункту 1 частини 2 статті     16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" №1533-ІІІ( далі - Закон  №1533-ІІІ) виплата допомоги по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, який є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією, кошти якого не включаються до складу Державного бюджету України.
Як зазначалося вище, 28.12.2018 ОСОБА_1 було  надано статус безробітного,  йому  призначено допомогу по безробіттю з 11.01.2019.
           11.12.2018 ОСОБА_1 звертався до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з заявою про призначення йому дострокової пенсії за віком відповідно, однак 17.12.2018 отримав відмову у призначенні пенсії, яку  оскаржив  в судовому порядку.
          Рішенням  Чернівецького окружного адміністративного суду від 06.03.2019 по справі № 824/96/19-а залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 визнано відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у призначенні дострокової пенсії за віком незаконною та зобов`язано призначити гр. ОСОБА_1 та виплатити пенсію за віком на підставі ст. 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" з 11.12.2018.         
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.          
На виконання вищевказаних судових рішень  відповідач призначив ОСОБА_1 з 11.12.2019 пенсію за віком.
Пунктом 7 частини 1  статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"  визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.
04.07.2019 припинено виплату   ОСОБА_1 допомоги по безробіттю. 
За приписами статті 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема,  завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до частин 1, 2     статті 22 ЦК України     особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).          
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з ст. 1173 ЦК України     шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Отже, на відміну від загальної норми     статті 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма     статті 1173 ЦК України     передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.             
Відповідно до ч. 1  ст. 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд, його органи та посадові особи несуть відповідальність згідно із законом          за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом. 
Таким чином, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі     статті 1173 ЦК України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.12.2018 у справі № 920/31/18.
Згідно з пунктом 7 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого     постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відтак, як вірно вказав суд першої інстанції, Пенсійний фонд є органом виконавчої влади та, відповідно, суб`єктом відповідальності в розумінні  ст. 1173 ЦК України.  Протиправність поведінки відповідача, яка виявилась у безпідставній та незаконній відмові в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, встановлена судовими рішеннями у справі №824/96/19-а, що набрали законної сили,  та  в силу  ч.4 ст. 75 ГПК України не підлягає повторному  доведенню. Така  протиправна поведінка відповідача призвела до того, що ОСОБА_1  своєчасно не отримав призначення пенсійного забезпечення,  гарантованого йому  чинним законодавством, а центр зайнятості безпідставно здійснив йому виплату допомоги по безробіттю за період з 11.01.2019 по 04.07.2019 в сумі 26 074,03 грн. за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що  є додатковими витратами позивача (збитками), оскільки така виплата допомоги по безробіттю не здійснювалася б позивачем у випадку своєчасного призначення та виплати відповідачем  пенсії ОСОБА_1 .   Вказані обставини свідчать про наявність причинно-наслідкового зв`язку між незаконними діями  відповідача  і понесеними позивачем збитками та  правомірність вимоги позивача  про  стягнення з відповідача  коштів в сумі 26 074,03 грн., які були виплачені ОСОБА_1  як допомога по безробіттю.
Така  правова позиція щодо застосування приписів статей 1166 та 1173     ЦК України     та     статті 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"     у подібних правовідносинах, викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі №   915/282/17, від 10.04.2018 у справі №927/455/17, від 20.04.2018 у справі №906/579/17, від 02.05.2018 у справі №923/575/17, від 03.05.2018 у справі №916/1601/17.
          В силу вимог ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо  посилань скаржника на ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та його доводів  про наявність підстав для  стягнення  з ОСОБА_1  виплаченої йому допомоги по безробіттю у зв`язку з невиконанням  обов`язку щодо повідомлення  центру зайнятості про звернення до суду з позовом до Пенсійного фонду про визнання незаконною відмови у призначенні йому пенсії,  апеляційний суд  відхиляє їх з огляду на таке. 
За приписами ч.2     ст. 36    Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Частиною 3 статті 36 вищезазначеного Закону встановлено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Як вбачається з матеріалів справи, рішення  Чернівецького окружного адміністративного суду від 06.03.2019 по справі № 824/96/19-а, яким визнано незаконною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у призначенні дострокової пенсії за віком та зобов`язано призначити   пенсію ОСОБА_1 було оскаржено до апеляційного суду.
Вищевказане рішення  набрало законної сили 08.07.2019 після перегляду його Сьомим апеляційним адміністративним судом.
Отже, з наведеного вбачається, що на час виплати ОСОБА_1 забезпечення по безробіттю  в період з 11.01.2019 по 04.07.2019 відбувалися судові процеси. Тому, сам лише факт оскарження ОСОБА_1  в судовому порядку відмови у призначенні йому пенсії не є тією  обставиною, яка вплинула б на умови виплати забезпечення по безробіттю та надання соціальних послуг. 
При цьому апеляційний суд зазначає, що з Акту № 34 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 18.09.2019 вбачається, що на виконання вимог ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", 25.07.2019 при черговому відвідуванні центру зайнятості, безробітній ОСОБА_1  проінформував щодо наявності рішення  Чернівецького окружного адміністративного суду від 06.03.2019 по справі № 824/96/19-а та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019.
На підставі викладеного, апеляційний суд  відхиляє як необґрунтовані доводи відповідача, погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано задоволив позов та стягнув з відповідача на користь позивача кошти в сумі 26 074,03 грн.
Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального права при прийнятті оскаржуваного рішення, не знайшло свого підтвердження, в зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.
Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.
Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.
Однак, апелянтом всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б спростували факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Оскільки, апеляційна скарга до задоволення не підлягає, то відповідно понесені судові витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за скаржником.
Керуючись, ст.ст. 269, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ :
1.          Рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.02.2020 у справі №926/2901/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
2.          Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.
3.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку та в строки, передбаченні ст.ст. 287-288 ГПК України.
4.          Справу повернути до Господарського суду Чернівецької області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

          Головуючий-суддя                                                  Н.М. Кравчук
Судді                                                                                Г.Т. Кордюк
                                                                                                    О.Л. Мирутенко