ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 334/1494/20                                 Головуючий в 1 інст. Гнатюк О.М.
Провадження № 33/807/480/20                                         Доповідач в 2 інст. – Рассуждай В.Я.
Категорія: ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
       14 липня 2020 року                                                 м. Запоріжжя
       Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності –      ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Шурубури Є.С. справу за   апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2020 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір, - 

В С Т А Н О В И В:

Згідно з постановою суду першої інстанції 15 березня 2020 року о 23 годині 57 хвилин ОСОБА_1 у Дніпровському районі в м. Запоріжжі по вул. Бородинська, б. 5, керував транспортним засобом Volkswagen Golf, н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, почервоніння очей, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі КУ ЗОКНД ЗОР у лікаря нарколога відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху. Від керування транспортного засобу відсторонений.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування скарги зазначає, що розгляд справи проведений формально, без з`ясування усіх обставин справи, не допитано свідків, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, та поліцейського, що склав протокол.
Апелянт посилається на відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу, яким він керував, адже він вимоги п.10.4 ПДР щодо в`їзду на перехрестя із круговим рухом не порушував. Протиправність зупинки ставить під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення сп`яніння за принципом плодів «отруєного дерева». 
Зазначає, що можливий тремор рук, на який вказали поліцейські, був викликаний викидом адреналіну в кров у зв`язку із незаконними діями поліцейських. Його повну адекватність та відсутність будь-яких ознак наркотичного сп`яніння на момент зупинки підтвердили свідки, які туди прибули.
Пояснює, що він погодився на огляд у закладі охорони здоров`я, але у процесі спілкування із поліцейськими у нього з`явилися сумніви щодо їх об`єктивності та неупередженості. Тому він попросив поліцейських надати йому адвоката під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки він є учасником бойових дій та має на це право відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу».
Отримавши відмову через те, що медичний огляд у закладі охорони здоров`я не є частиною процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, він вирішив звернутися за допомогою громадської організації. Він бажав пройти огляд у медичному закладі у присутності декількох свідків – учасників громадської організації та проводити відеозйомку, на що йому було знову відмовлено. 
Зауважує, що його утримували в КУ «ЗОНД» близько двох годин, обмежуючи свободу переміщень.
Зрештою поліцейські констатували його, начебто, відмову від проходження огляду, склали протокол, з машини поліцейських вийшли свідки та без зайвих питань підписали протокол.
Після цього він самостійно пройшов огляд 16.06.2020 о 20.50 год., за результатом якого ознак сп`яніння не виявлено.
Також апелянт посилається на те, що він не відмовлявся від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, а тому у поліцейських були відсутні підстави проводити огляд у закладі охорони здоровця. Повторно наводить доводи щодо безпідставності суджень поліцейських про наявність у нього ознак сп`яніння.
Крім того, посилаючись на кримінально-правовий характер КУпАП, зазначає, що відсутність прямих, безспірних і безсумнівних доказів його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю виключають його вину. Зазначає, що за відсутності будь-яких належних, допустимих і достовірних доказів того, що працівниками поліції було виконано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції № 1452/735 при проведенні огляду водія на встановлення факту перебування його в стані наркотичного сп`яніння, слід вважати, що відсутнє порушення ним вимог п. 2.9 ПДР, тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, не допитав свідків та поліцейських, про виклик і допит яких він заявив. Також вказує на те, що суд перейняв на себе повноваження обвинувачення, самостійно відшукуючи докази його винуватості у вчиненні правопорушення, та відкидаючи докази невинуватості.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу. Пояснив, що коли його зупинили і відразу вимагали проїхати до закладу охорони здоров`я, він погодився, але заходити у медичний заклад без його свідків не став, адже не довіряв поліцейським. 
Захисник адвокат Шурубура Є.С. підтримав апеляційну скаргу. Зазначив, що суд тричі викликав свідків та поліцейського, проте вони жодного разу не прийшли. Проте в судове засідання з`явилися представники громадської організації та підтвердили, що ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння та те, що водій не відмовлявся від проходження огляду. Захисник послався на те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2020 року, яке він надає апеляційному суду, визнано незаконною причину зупинки транспортного засобу. Тому усі похідні докази є «плодами отруйного дерева». Зазначив, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, просив залучити адвоката, але йому поліцейські відмовили у цьому. Вважає, що огляд водія на стан наркотичного сп`яніння не може бути проведений без участі адвоката. Те, що ОСОБА_1 нічого забороненого не вживав, підтверджується результатами огляду, який водій відразу самостійно пройшов. Відеозапис підтверджує його адекватну поведінку. Захисник посилається на те, що ОСОБА_1 не знав, що відмова від проходження огляду тягне за собою відповідальність за ст. 130 КУпАП. але він прибув на вимогу поліцейських до закладу охорони здоров`я та при дотриманні його вимог, був готовий пройти огляд. Тому він вирішив відмовитися та пройти огляд самостійно.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
До висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дійшов, дослідивши наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 292110, відеозапис правопорушення, здійснений нагрудним відеореєстратором поліцейського та відеореєстратором службового автомобіля, заслухавши у судовому засіданні особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та за вимогою останньої – свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
ОСОБА_5 в судах першої та апеляційної інстанції не заперечував того, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння
Доводи водія зводяться в основному до того, що: він був протиправно зупинений, тому вважає подальшу процедуру огляду незаконною; він не мав явних ознак наркотичного сп`яніння; огляд погоджувався пройти лише за участю «його» свідків – активістів громадської організації та вимагав від поліцейських забезпечити його захисником, у чому йому було відмовлено.
За ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані:  знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно з ч. 2 ст. 16 цього Закону водій зобов`язаний виконувати розпорядження поліцейського.
Правила дорожнього руху України зобов`язують водія на вимогу поліцейського зупинитися, надати для перевірки певні документи (п. 2.4), а також пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5).
За положеннями ч. 1 ст. 267 КУпАП відсторонення водіїв від керування транспортними засобами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння віднесено до заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення.
Як визначає ч. 2 ст. 267 КУпАП оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення не зупиняє їх виконання.
Наведене вказує на те, що ОСОБА_1 як водій, по-перше, мав знати і виконувати вимоги Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, по-друге, повинний був виконати вимоги поліцейських, у тому числі щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а потім, за необхідності, оскаржити такий захід.
Крім того, підстави зупинки транспортного засобу визначені ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Зокрема такою підставою є порушення водієм Правил дорожнього руху (п. 1).
Складення постанови відносно ОСОБА_1 за ст. 125 КУпАП підтверджує законність підстав зупинки транспортного засобу.
При цьому скасування цієї постанови у судовому порядку не спростовує законність підстав зупинки, адже із змісту рішення Орджонікідзевського районного суду від 12.06.2020 в адміністративній справі № 335/2800/20 випливає, що підставою для скасування постанови є недоведеність скоєння ОСОБА_1 правопорушення, адже відповідач (інспектор УПП Федорченко Д.Г.) не надав суду доказів вини водія.
Відеозапис свідчить про те, що поліцейські тричі повідомляють водієві ознаки наркотичного сп`яніння, що виявлені у ОСОБА_1 відразу ж після зупинки транспортного засобу: тремтіння пальців рук та розширені зіниці очей, які відповідають ознакам, визначеним Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015 (файл 20200316084851000032 у папці 82).
Відповідно до п. 12 розділу ІІ зазначеної Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, а тому доводи апелянта щодо не проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу є безпідставними.
Процедура проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів визначена розділом ІІІ зазначеної Інструкції та не передбачає присутності свідків при здійсненні такого огляду, який відповідно до вказаної норми фактично є медичним оглядом.
Отже, присутність свідків передбачена лише у разі проведення огляду поліцейським на місті зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, та не може бути забезпечена під час огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а тому вимога ОСОБА_1 щодо присутності під час огляду у закладі охорони здоров`я декількох свідків з числа його знайомих не ґрунтується на вимогах закону та направлена на ухилення від проходження огляду відповідно до встановленого законом порядку.
Відеозаписом спростовується твердження ОСОБА_1 про те, що йому були невідомі наслідки відмови від проходження огляду, адже поліцейський по меншій мірі двічі роз`яснив, що у разі відмови від проходження огляду буде складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (папка 82, файл 20200316084851000032, час запису 23 година 59 хвилин; файл 20200316084851000035, час запису 00 год.06 хв.).
Не знайшов свого підтвердження аргумент ОСОБА_1 про порушення права захист, адже відеозаписом підтверджено, що він не був обмежений у праві залучити особу, яка надає правову допомогу, у тому числі адвоката, про можливість чого водієві неодноразово роз`яснювалося.
ОСОБА_1 таким правом скористався на свій розсуд, залучивши членів громадської організації, зокрема один з них представляється поліцейському як цивільний представник ОСОБА_1 (папка 139, файл 20200316081852000007, час запису 01 год. 10 хв.).
Доводи апелянта про те, що участь захисника повинні забезпечити поліцейські, не ґрунтуються на вимогах Закону України «Про безоплатну правову допомогу» та КУпАП; крім того, статус учасника бойових дій, на підставі чого він вимагав адвоката за рахунок держави, водій не підтвердив ні під час оформлення матеріалів справи поліцейськими, ні в судах обох інстанцій.
Не знайшли свого підтвердження і доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, адже суд вислухав особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , клопотання про допит яких заявив ОСОБА_6 , дослідив усі наявні у матеріалах справи докази, а також неодноразово здійснював судові виклики свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , інспектора поліції Зікуна А.Ю. 
Неможливість допиту в судовому засіданні вказаних осіб обумовлена об`єктивними причинами, оскільки суд здійснював усі можливі заходи, направлені на їх виклик свідків, при цьому нормами КУпАП не передбачена можливість примусового приводу свідків.
Є безпідставним твердження апелянта про те, що суд перебрав на себе повноваження обвинувачення та посилання у цьому контексті на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», адже суд першої інстанції не здійснював самостійно збір доказів винуватості ОСОБА_6 і апелянтом не приведено, які докази, на його думку, суд самостійно відшукав та поклав в обґрунтування постанови.
Самостійне проходження огляду водієм в медичному закладі суд не може розцінити як обставину, яка виключає винуватість ОСОБА_1 , адже його обґрунтовано притягнуто до відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом у такому стані, який є іншим самостійним складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н ОВ И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2020 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 334/1494/20