ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 р. 	Справа № 520/2538/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Рєзнікової С.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 30.03.20 року по справі № 520/2538/2020
за позовом               ОСОБА_1  
до              Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради                      
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, в якому просив суд:
- визнати неправомірні дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради в відмові нарахувати та виплатити суму пільг на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі, виходячи з 100% пільги на всіх членів сім`ї по квартирі АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради нарахувати та виплатити суму пільг на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі, виходячи з 100% пільги на всіх членів сім`ї: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 .
В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначав, що він є інвалідом війни ІІ групи, у зв`язку з чим, згідно вимог ст.ст.2, 7, 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії  їх соціального захисту" йому та членам його родини, що мешкають разом з ним надаються пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, проте  відповідачем протиправно у наданні пільг у розмірі 100 знижки відмовлено.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невдповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що він є особою з інвалідністю 2 групи. До членів його сім`ї відносяться усі особи які вказані у офіційній довідці про склад сім`ї, а відтак відповідно до п.п. 28 ч. 2 ст. 13 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" пільги щодо плати на житло, комунальні послуги та паливо, передбачені п. 4-6 цієї статті, надаються особам з інвалідністю внаслідок війни та членам їх сімей, які проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності.
Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі не навів жодного доказу, що суд першої інстанції допустив неправильне застосуванння  норм матеріального та процессуального законодавства, а отже не існує підстав для скасування рішення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю внаслідок війни 2-ї групи та мешкає за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) від 10.02.2020 № е74fае37-9297-4728-аа55-b113d8508d35 за вказаною адресою разом з позивачем зареєстровані: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Позивачем подано до відповідача заяву про встановлення пільг по сплаті за користування житлово-комунальними послугами, за результатами розгляду якої листом від 23.01.2020 № М-1-35/0/309-20.02.-39 повідомлено, що позивач має пільговий статус "особа з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи", перебуває  на обліку в ЄДАР осіб, які мають право на пільги в Шевченківському районі м.Харкова та відповідно має право на 100 відсоткову знижку по сплаті за користування житлово-комунальними послугами у межах середніх норм споживання. Зазначено, що до членів сім`ї при наданні пільг належить дружина ОСОБА_3 . На інших осіб, які проживають за вказаною адресою зазначена пільга не поширюється, крім того за вказаною адресою зареєстрований ОСОБА_4 , який має статус "учасник бойових дій" з сім`єю з двох осіб, який має самостійні пільги по сплаті за користування житлово-комунальними послугами за Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі 75 % .
Вважаючи відмову оформлену листом від 23.01.2020 необґрунтованою позивач звернувся до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з урахуванням наступного.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-ХІІ (далі по тесту Закон № 3551-ХІІ) цей закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.
Згідно п. 4-6 ч. 1 ст. 13 Закону № 3551-ХІІ особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам надаються такі пільги: 
- 100-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю); 
- 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю. Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 100-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю);
- 100-процентна знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення
Пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4-6 цієї статті, надаються інвалідам війни та членам їх сімей, які проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього (ч. 2 ст. 13 Закону № 3551-ХІІ).
Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок надання пільг, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 16.02.1994 №  94 пільги щодо оплати житла та комунальних послуг надаються ветеранам війни, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, і особам, на яких поширюється чинність зазначеного Закону, незалежно від того, хто є наймачем і яка форма власності житлового фонду, з урахуванням членів їх сім`ї, які проживають разом з ними, виходячи із встановлених чинним законодавством норм житла та розміру плати за користування ним.
Постановою КМУ від 17.04.2019 № 373 "Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі" визначено, що якщо в одному житловому приміщенні право на пільги на оплату житлово-комунальних послуг мають кілька пільговиків, розрахунок суми пільги здійснюється одному із таких пільговиків, який має право на більший за розміром відсоток знижки плати, з урахуванням розміру пільг інших пільговиків (пункт 6 постанови)
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.
Частиною 3  ст. 102 Бюджетного кодексу України  встановлено, що за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот надаються житлові субсидії населенню та пільги ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Приписами ч. 5 ст. 51 Бюджетного кодексу України визначено, що при наданні пільг та здійсненні видатків з бюджету щодо їх виплати до членів сім`ї пільговика належать: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, визнані інвалідами з дитинства I та II групи або інвалідами I групи; особа, яка проживає разом з інвалідом війни I групи та доглядає за ним, за умови що інвалід війни не перебуває у шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, який має право на пільги, та проживає разом з ним.
Колегія суддів зазначає, що Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначає види пільг та категорії осіб, на яких вони поширюються, а Бюджетний кодекс України   конкретизує певні процедури та критерії надання таких пільг. При цьому, норми зазначених актів законодавства повинні застосовуватись в їх сукупності, оскільки не суперечать, а доповнюють одна одну.
Зокрема, ст. 51 Бюджетного кодексу України конкретизовано вимоги до членів сім`ї пільговика, які враховуються при наданні пільг.
Доказів того, що інші особи (окрім дружини позивача), які зареєстровані у квартирі за адресою АДРЕСА_1 належать до осіб, визначених ч. 5 ст.51 Бюджетного кодексу України матеріали справи не містять, зокрема і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Факт родинних відносин в розумінні сімейного чи цивільного законодавства, а також спільне проживання з позивачем і ведення спільного господарства, сам по собі не є достатньою підставою для віднесення осіб, які мешкають разом з позивачем, окрім дружини, до категорії осіб, передбачених  ст. 51 Бюджетного кодексу України.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , його дружина ОСОБА_5 та їх неповнолітній син ОСОБА_6 не є  членами сім`ї позивача, на яких згідно з положеннями законодавства надається знижка у розмірі 100 відсотків на оплату за користування комунальними послугами.
Також колегія суддів не знаходить підстав для поширення на спірні правовідносини положень рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну "член сім`ї") з огляду на те, що про тлумачення положень Закону № 3551-ХІІ в зазначеному рішенні не йдеться.
Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.05.2019 у справі  219/10374/15.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо посилань позивача на положення рішень Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 58, 60 Закону України "Про Державний бюджет України на 2001 рік" та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пунктів 2, 3, 4, 5, 8, 9 частини першої статті 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2001 рік" і підпункту 1 пункту 1 Закону України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій) та від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії громадян), колегія суддів вважає їх не обґрунтованими, оскільки  вказані рішення стосувалися обмеження пільг та соціальних гарантій та не визначали складу членів сім`є особи, яка має право на пільги в порядку, визначеному Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Відповідно до ст.ст. 7,9 КАС України    розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 по справі № 520/2538/2020 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.В. Мельнікова    С.С. Рєзнікова