Справа № 127/1325/20
Провадження № 22-ц/801/1447/2020
Категорія: 83
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року	Справа № 127/1325/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., секретар Кирилюк Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2020 року, ухвалене суддею Романюк Л.Ф., повне рішення складено 11 червня 2020 року, в цивільній справі за позовом  ОСОБА_1   до Регіонального сервісного центру у Вінницькій області МВС України, Голосіївського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПП «Прем`єр – Авто», про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном,
встановив:
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні майном, а саме транспортним засобом марки «Subaru», моделі «Legacy», тип ТЗ за конструкцією «легковий седан – в», номер кузова « НОМЕР_1 », колір «синій», рік випуску 1996, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », шляхом звільнення такого майна з-під арешту, накладеного постановою ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва № 1675/5 від 13.09.2012, постановою ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва № 1389/5 від 11.07.2012 та припинення його розшуку, оголошеного постановою ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва № 1389/5 від 29.08.2012.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, зазначений власником вищевказаного транспортного засобу.
07.05.2019 ОСОБА_2  підписав договір комісії № 19-48 з ПП «Прем`єр-Авто», відповідно до якого він передав, а ПП «Прем`єр – Авто» прийняло на себе обов`язки з реалізації транспортного засобу. Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 19-48 від 07.05.2019, ПП «Прем`єр-Авто» передало у власність ОСОБА_1 вказаний транспортний засіб. Цього ж дня було підписано акт приймання-передачі транспортного засобу, згідно якого, ОСОБА_1 фактично отримала майно.
Для проведення державної перереєстрації придбаного транспортного засобу на нового власника  ОСОБА_1  звернулась із заявою до територіального сервісного центру, однак, їй було відмовлено у здійсненні перереєстрації транспортного засобу у зв`язку з тим, що даний автомобіль значиться у розшуку відповідно до постанови № 1389/5 від 29.08.2012, винесеної ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва, а також значиться в арешті відповідно до постанов № 1675/5 від 13.09.2012 та №1385 від 11.07.2012, винесених ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва. 
Позивач позбавлена можливості безперешкодно користуватися та розпоряджатися майном, придбаним за відплатним договором, так як не має можливості перереєструвати придбаний транспортний засіб.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2020 року відмовлено у задоволенні позову.
Не погодившись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить задовольнити її позовні вимоги.
Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків як щодо відсутності у позивача права власності на майно, так і щодо обрання позивачем неналежного способу захисту.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві Регіональний сервісний центр МВС України у Вінницькій області просить врахувати його відзив при вирішенні даної справи.
Від інших учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що  ОСОБА_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 11.10.2002 МРЕВ-7 м. Київ, зазначений власником транспортного засобу марки: Subaru, модель - Legacy, тип ТЗ: легковий седан, номер кузова НОМЕР_1 , колір синій, рік випуску 1996, реєстраційний номер: НОМЕР_2 (а.с.10).
07.05.2019 між ПП «Прем`єр-Авто», в особі директора Клебан Юлії Сергіївни, та ОСОБА_2 укладено договір комісії №19-48, відповідно до якого ОСОБА_2 передав, а ПП «Прем`єр-Авто» прийняло на себе обов`язки з реалізації транспортного засобу - одного легкового Седану-В, Subaru Legacy, номер кузова НОМЕР_1 , колір - синій, рік випуску 1996 (а.с.7).
Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 19-48 від 07.05.2019, ПП «Прем`єр – Авто» передало у власність ОСОБА_1 вказаний вище транспортний засіб за ціною 7000 гривень.
Згідно додатку №1 до договору купівлі продажу від 07.05.2019 – акту прийому-передачі транспортного засобу, продавець ПП «Премєр-Авто» передало, а ОСОБА_1 прийняла справний транспортний засіб. (а.с.8).
Сторонами договору купівлі-продажу 07.05.2019 підписано також акт огляду реалізованого транспортного засобу №7194/19/001301, яким встановлено, що ідентифікаційні номери складових частин транспортного засобу відповідають номерам, зазначеним в товарно-супровідній документації на транспортний засіб (а.с.9).
Листом територіального сервісного центру № 0545 Регіонального сервісного центру у Вінницькій області МВС України від 28.05.2019 №31/2/0545-498 на заяву ОСОБА_1 щодо перереєстрації на нового власника за договором СГ транспортного засобу Subaru Legacy, 1996 року випуску від 08.05.2019 №234643242 відмовлено у перереєстрації транспортного засобу у зв`язку з тим, що відповідно до отриманої відповіді на запит, надісланої ТСЦ №8045, даний автомобіль значиться у розшуку відповідно до постанови №1389/5 від 29.08.2012, винесеної ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва, та значиться в арешті відповідно до постанови № 1675/5 від 13.09.2012, винесеної ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва, та постанови №1385 від 11.07.2012, винесеної ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва (а.с.15).
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач ОСОБА_1 не набула права власності на автомобіль та не є стороною виконавчого провадження, а тому не небула права вимагати усунення перешкод у його користуванні.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
У ст. 334 ЦК України зазначено, що право власності набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація транспортних засобів здійснюється територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, а порядок визначається Кабінетом Міністрів України.
У п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388 (в редакції, чинній на момент укладення договору купівлі-продажу) зазначено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.
Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції (крім транспортних засобів, зареєстрованих до набрання чинності цим Порядком) та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.
Відповідно до п. 8 цього Порядку, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.
Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є, зокрема, договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою.
Отже, договір купівлі-продажу підтверджує лише обставини укладення договору купівлі-продажу автомобіля, однак, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід`ємно пов`язаний з обов`язковою реєстрацією (перереєстрацією) покупцем придбаного автомобіля у відповідних органах.
Договір купівлі-продажу транспортного засобу без перереєстрації транспортного засобу у вищезазначеному порядку не породжує правових наслідків у вигляді переходу права власності від продавця до покупця.
Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 30.10.2019 (справа №683/2694/16-ц, провадження №61-17988св18).
Посилання апелянта на постанови Верховного Суду (від 24.01.2020 у справі №910/10987/18, від 12.03.2019 у справі №911/3594/17, від 27.02.2018 у справі №925/1121/17, від 17.04.2019 у справі №916/675/15) у яких вказується, що державну реєстрацію не можна пов`язувати з моментом (підставою) виникнення речового права і що вона сама по собі не є підтвердженням речового права, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки у наведених справах мова йшла про набуття права власності на нерухоме майно та про реєстрацію права власності на таке майно.
Позиція щодо виникнення права власності на рухоме майно, а саме транспортний засіб, висловлена Верховним Судом у вищезгаданій постанові від 30.10.2019 у справі №683/2694/16-ц, яка взята апеляційним судом до уваги.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також зазначає, що вона не наділена правом на оскарження дій чи рішень державного виконавця, що, на її думку, спростовує висновок суду про невірно обраний позивачем спосіб захисту, однак, зі змісту рішення вбачається, що висновку про необхідність оскарження позивачем дій чи рішень державного виконавця судом зроблено не було.
Колегія суддів вважає, що твердження суду першої інстанції про невірно обраний позивачем спосіб захисту само по собі не було підставою для відмови в задоволенні позову, і невірність обраного способу захисту (про що зазначає суд) полягає саме в тому, що позивач не є власником транспортного засобу, а отже не набув права вимоги.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду ухвалено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів  вважає, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2020 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 вересня 2020 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко