ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 608/56/19	Головуючий у 1-й інстанції Парфенюк В.І. 	
Провадження № 22-ц/817/412/20 	Доповідач - Бершадська Г.В.	
Категорія - 305010000   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Бершадська Г.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Ходоровський М. В., 
з участю секретаря - Панькевич Т.І. 
та Хахули О.М. і її представника 
     ОСОБА_1    

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 10 січня 2020 року (ухвалене суддею Парфенюк В.І., повний текст якого складено 20 січня 2020 року) у цивільній справі № 608/56/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:
       В січні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом.
       Позов вмотивований тим, що 21 жовтня 2016 року відповідач ОСОБА_2 , керуючи трактором марки "Т-25" з причепом, вчинив наїзд на її чоловіка ОСОБА_4 . Внаслідок такого наїзду ОСОБА_4 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, які були несумісними для життя і ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер.
       В період з 21 жовтня по 3 листопада 2016 року чоловік позивачки ОСОБА_4 постійно перебував на стаціонарному лікуванні в Чортківській районній лікарні. На його лікування було витрачено власні кошти в сумі 14 278,95 гривень, на похорон - 18 445 гривень. Таким чином ОСОБА_2 завдав ОСОБА_3 матеріальної шкоди на загальну суму 32 724 гривень. 
       Крім того, відповідач спричинив їй і моральну шкоду, яка полягає у моральних переживаннях та душевних стражданнях, яких ОСОБА_3 зазнала в зв`язку зі смертю чоловіка. 
       Під час судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_2 між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 було досягнуто відповідної домовленості, згідно якої відповідач частково відшкодував завдану їй шкоду і зобов`язався до 07.03.2018 року відшкодувати матеріальну шкоду в сумі 6 000 гривень та до 15 серпня 2018 року - 6 тонн зерна пшениці, а також обіцяв відшкодувати витрати на пам`ятник покійному чоловікові.
       Відповідач ОСОБА_2 повернув позивачці лише 6000 гривень, однак до цього часу не видав їй 6 тонн зерна пшениці та не відшкодував вартість пам`ятника, встановленого на могилі чоловіка. 
       Вартість однієї тонни пшениці 6-го класу становить 5 400 гривень, а вартість шести тонн зерна становить - 32 400 гривень. Вартість гранітного пам`ятника (подвійника) та його встановлення становить 65 000 гривень, а тому вартість 1/2 частини пам`ятника становить 32 500 гривень. Позивачка ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача 64 900 гривень завданої їй кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди та 1 000 гривень витрат за надання правничої допомоги.
       В березні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою, в якій просила стягнути на її користь 150000 гривень моральної шкоди, а також додатково 1000 гривень витрат за надання правничої допомоги. 
        Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 10 січня 2020 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.
       Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 , 15000 гривень майнової шкоди, понесеної на виготовлення та встановлення пам`ятника, 60000 гривень, заподіяної смертю чоловіка, моральної шкоди та 698 гривень судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
       Стягнуто з ОСОБА_2 на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 34 копійки судового збору за подання позивачкою позовної заяви. Іншу частину судового збору в сумі 1 000 (одної тисячі) гривень 46 копійок вирішено компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
       В решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено за безпідставністю. 
        ОСОБА_2 не погодившись з вказаним рішенням суду в частині стягнення моральної шкоди подав апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди.
       Вказує, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами завдання їй моральної шкоди та не обґрунтовано розмір моральної шкоди в сумі 60000 грн.
       Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
        ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився та не забезпечив явку свого представника.
       В судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечила і вказала, що втрата чоловіка була для неї важкою травмою, оскільки вони разом прожили 44 роки і виростили трьох дітей.
       Від ОСОБА_2 неодноразово надходили заяви про відкладення розгляду справи, які були задоволені судом. Клопотання від 23.07.2020 року і 16.08.2020 року вмотивовані хворобою представника ОСОБА_2 , однак до жодного з вказаних клопотань не долучено доказів укладення договору про надання правової допомоги та доказів, які підтверджують поважність підстав для відкладення розгляду справи, а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності апелянта і його представника.
       Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
       Аналіз вимог апеляційної скарги дає підстави для висновку, що рішення суду першої інстанції оскаржуються лише в частині позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди, а в іншій частині в апеляційному порядку не оскаржуються та судом апеляційної інстанції не переглядаються. 
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення позивача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
       Судом встановлено, що що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Білобожницькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області.
       Згідно вироку Чортківського районного суду Тернопільської області від 2 березня 2018 року 21 жовтня 2016 року біля 16 години 00 хвилин водій ОСОБА_2 , керуючи технічно справним трактором Т-25 "Владимировец" реєстраційний номер НОМЕР_2 із номером кузова № НОМЕР_3 із під`єднаним до нього одноосним причепом без реєстраційного номера, що знаходився у складському приміщенні ПАП «Білобожницьке», що по вул. Шевченка, 132, с. Білобожниця Чортківського району, розпочав на ньому рух заднім ходом. Внаслідок порушення пунктів 1.5 ч. 1, 2.3 (б, д), 10.1, 10.9, 12.3 ПДР України, ОСОБА_2 не забезпечив безпеку дорожнього руху та під час руху заднім ходом допустив наїзд задньою частиною приєднаного причепа до керованого трактора Т-25 "Владимировец" на пішохода ОСОБА_4 .
       У результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, а саме: закриту травму живота у вигляді розриву селезінки, множинні розриви тонкого кишківника, розриви брижі тонкого кишківкика, обширна очеревинна гематома; відкритий уламковий перелом крила правої здухвинної кістки, перелом правої лобкової та правої сідничних кісток, розриви обох здухвинно-крижових зчленувань, переломи 5, 6, 7, 8, 9 лівих ребер; рана, садна та синець на тулубі, садна на правій руці та обох ногах, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 в приміщенні Чортківської ЦКРЛ помер.
       Вказаним вироком ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами. На підставі п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_2 звільнено від призначеного покарання. 
       Задовольняючи частково позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивач безумовно зазнала моральних страждань зумовлених глибокими емоційними переживаннями з приводу втрати чоловіка, однак виходячи з принципу розумності і справедливості розмір моральної шкоди визначений в сумі 60000 грн.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
       Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
       Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
       Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
       Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
       Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
       Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Згідно п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
       Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
       Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
       У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
       Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
       Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заподіяна позивачу моральна шкода завдана смертю її чоловіка внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки підлягає відшкодуванню відповідачем, як особою яка на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом, оскільки останній у судовому засіданні не довів, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілої. 
       Суд першої інстанції обґрунтовано визначив відшкодування моральної шкоди у розмірі 60000,00 грн, оскільки визначена компенсація, відповідно до положень статей 23, 1167 ЦК України, з урахуванням вимог розумності і справедливості, відповідає фактичним обставинам спору, характеру поведінки та дій відповідача, обставинам за яких чоловік позивача отримав травми, що призвели до його смерті, обсягу спричинених позивачу моральних страждань, які пов`язані зі смертю чоловіка та призвели до вимушених змін у житті позивача та у її життєвих стосунках, зусиллям, що потребує певних змін та додаткових зусиль в організації узвичаєного способу життя.
       Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами завдання їй моральної шкоди та не обґрунтовано розмір моральної шкоди в сумі 60000 грн, колегією суддів оцінюються критично.
       Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що надані позивачем докази повною мірою вказують, що втрата чоловіка, з яким позивачка проживала однією сімєю, призвела до моральних страждань та виникнення фінансових витрат. Суд також правомірно дійшов висновку про часткове задоволення позову, що відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням наданих позивачем доказів.
       Відповідачем в апеляційній скарзі не наведено доводів з посиланнями на докази, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції.
       Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість визначеної суми за моральну шкоду та невідповідність її розміру наданим нею доказам та понесеним стражданням, є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
       Судом першої інстанції враховано при вирішення спору доводи відповідача і відповідно задоволено вимоги про стягнення моральної шкоди частково.
       Критичній оцінці підлягають і доводи, що стосуються недоліків розгляду кримінальної справи щодо обвинувачення відповідача, оскільки вирок суду набрав законної сили і суд апеляційної інстанції не може надавати переоцінку доказам здобутим в ході розслідування кримінального правопорушення та обставинам викладеним у вироці суду в рамках розгляду цивільної справи.
       Суд першої інстанції повно та всебічно перевірив обставини справи, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має. 
       Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Згідно вимог ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.
       Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
       Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 10 січня 2020 року залишити без змін.
       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених витрат.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
       Повний текст постанови складено 21 серпня 2020 року.

Головуючий                                                                Бершадська Г.В.

Судді:                                                                        Гірський Б.О.

                                                                               Ходоровський М.В.