ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 липня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/3743/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,        

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 05.06.2020 року про забезпечення адміністративного позову у справі №280/3743/20 за позовом ОСОБА_1 доКирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області про визнання протиправним та скасування рішення,- 

ВСТАНОВИВ:

           04.06.2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Доманського Володимира Петровича, до Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, в якій позивач просить: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 06.12.2019 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 2320355400:01:005:0235», затвердженого на засіданні тридцять першої сесії Сьомого скликання відповідача.
          Крім того, позивачем подане клопотання про забезпечення позову, в якому позивач просить заборонити відповідачу організовувати та проводити земельні торги з продажу земельної ділянки (кадастровий номер 2320355400:01:005:0235), з продажу право оренди земельної ділянки (кадастровий номер 2320355400:01:005:0235), або іншим чином передавати у власність та/або у користування земельну ділянку (кадастровий номер 2320355400:01:005:0235), площа 0,1339 га, для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення по АДРЕСА_3 до набрання законної сили судовим рішенням у справі.
          Також позивачем подане клопотання про витребування доказів, просить витребувати у відповідача належним чином засвідчені копію оскаржуваного рішення та копію Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1339 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення по АДРЕСА_3, кадастровий номер 2320355400:01:005:0235.
          В обґрунтування заяви зазначає, що з квітня 2018 року позивач є власником дачного будинку та земельної ділянки кадастровий номер 2320355400:01:005:0189 (площа 0,0263 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення), які розташовані по АДРЕСА_3 в смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області .
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.06.2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити. Апеляційна скарга обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для забезпечення позову у цій справі. 
Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Справа судом апеляційної інстанції розглянута за наявними у справі матеріалами на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Частиною 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
За змістом частин 1, 4, 5, 6 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
З урахування вказаного суд наголошує, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.
Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно певної сторони у спорі, їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.
Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
З огляду на викладене, суд приходить о висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат та наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.
Із аналізу наведених норм випливає, що забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності вищевказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.
Разом з цим, варто зазначити, що розглядати заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність способу забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
          Беручи до уваги викладене, суд приходить висновку, що заявником у заяві про забезпечення позову не доведено та документально не підтверджено обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди його правам, свободам та інтересам, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі. Також до заяви не було додано жодних доказів у підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням предмету заявлених позовних вимог, якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Варто вказати на те, що станом на день вирішення заяви позивача про забезпечення позову у суду першої інстанції відсутні достовірні відомості про наявність в правовій природі оскаржуваного рішення та питання про організацію.
Крім того, як вірно було встановлено судом першої інстанції питання про організацію та проведення земельних торгів з продажу земельної ділянки кадастровий номер 2320355400:01:005:0235 чи права її оренди, передачі цієї земельної ділянки у власність чи користування, взагалі не є предметом позову.
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для забезпечення позову.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 05.06.2020 року залишити без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку та строки, встановлені ст.ст.328,329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов