РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2020 року м. Рівне
Справа № 566/18/20
Провадження № 22-ц/4815/830/20
Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.

учасники справи:
позивач –Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк",
відповідач – ОСОБА_1 , 

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 15 квітня 2020 року в складі судді Бандури А.А., проголошене в смт.Млинів, 
в с т а н о в и в:
У січні 2020 року АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивує тим, що ОСОБА_1 відповідно до підписаної заяви № б/н від 2.09.2013 року отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та Правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
В зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором станом на 31.10.2019 року утворилася заборгованість в розмірі 77 259,18грн., яка складається з: 1832,18грн. - заборгованість за тілом кредиту, 69371,80грн.- заборгованість за відсотками, 1900грн. – заборгованість за пенею, 500 грн. – штраф (фіксована частина), 3655,2грн. - штраф (процентна складова). 
АТ КБ "ПриватБанк" просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 77 259,18грн.
Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 15 квітня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 2.09.2013 року у загальній сумі 75 359,18грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач за укладеним кредитним договором належним чином не виконав, що є підставою для стягнення з нього заборгованості по тіл кредиту, процентів та штрафів. Пеня стягненню не підлягає, так як розрахунком її розмір не підтверджений. 
У апеляційній скарзі ОСОБА_1  покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині задоволених позовних вимог, в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що позовні вимоги не ґрунтуються на нормах ст. ст. 549, 551, 626, 628, 638, 633, 1049, 1054 ЦК України та банком не доведено укладення між сторонами договору кредиту на умовах, що вказані у наданих ним Умовах та правилах надання банківських послуг в Приватбанку та Тарифах обслуговування кредитних карт.
Доводить, що у підписаній ним заяві-анкеті не обумовлено сплату процентів за користування кредитом та відповідальність у вигляді пені та штрафів за порушення термінів виконання зобов`язань. З покликанням на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3.07.2019 року у справі №342/180/17 просить рішення суду першої інстанції змінити, відмовивши у стягненні процентів та штрафів. 
Відзив на апеляційну скаргу не поданий.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Апеляційним судом  встановлено, що 2 вересня 2013 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, згідно якої отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.        
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позичальником з часу його укладення вчинялися дії щодо виконання зобов`язань, здійснювалося погашення заборгованості за наданим кредитом. 
Останнє погашення за кредитним договором було здійснено 13 січня 2017 року у розмірі 100 грн. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) викладено правову позицію про те, що Умови та Правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами.
Підписана відповідачем анкета-заява не передбачає сплату позичальником процентів та не містить умов про сплату пені та штрафів у розмірі 500грн.+5% від суми позову, у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, ОСОБА_1 не визнає факт укладення кредитного договору на вказаних банком у позовній заяві умовах. 
Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 2.09.2013 року, банк додав до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна контракт", Універсальна голд" та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/, які позичальником не підписані.
Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафи за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.
Згідно наданих позивачем розрахунків у ОСОБА_1 станом на 31.10.2019 року утворилася заборгованість в розмірі 77 259,18грн., яка складається з: 1832,18грн. - заборгованість за тілом кредиту, 69371,80грн.- заборгованість за відсотками, 1900грн. – заборгованість за пенею, 500 грн. – штраф (фіксована частина), 3655,2грн. - штраф (процентна складова). 
Крім цього, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки інформація у ній повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано при розгляді вказаної справи.
Апеляційний суд вважає, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" у період - з часу виникнення спірних правовідносин (2.09.2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (03.01.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг розумів кредитор та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а доданий до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містить підпису позичальника щодо істотних умов договору, зокрема по сплаті процентів та неустойки, а тому висновки місцевого суду про укладення між сторонами договору кредиту на умовах, зазначених у позовній заяві є не правильним. 
Разом із тим, відповідач не заперечує факт укладення 02.19.2013 року між сторонами кредитного договору у вигляді заяви-анкети та розмір заборгованості по тілу кредиту, яка утворилася станом на 31.10.2019року у сумі 1832,18грн.
Підписана між сторонами заява-анкета не містить і строку повернення кредиту (користування ним).
Згідно наданого банком розрахунку вбачається, що за період з 28.08.2014 року по 31.10.2019 року позивачем нараховувались проценти, виходячи із ставки 30% річних, а в подальшому з 1.09.2014 року -34,8% річних та з 1.04.2015 року-43,2% річних, що не передбачено анкетою – заявою. 
Обґрунтовуючи позов, АТ КБ «Приватбанк просить стягнути 1900грн. пені, 500 грн. – штрафу (фіксована частина) та 3655,2грн. - штраф (процентна складова).
За відсутності підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
За наведених обставин відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 кредитор дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Отже покладення на відповідача обов`язку по сплаті процентів, пені і штрафів за несвоєчасну сплату кредиту є безпідставним.
Враховуючи вище встановлені обставини та визнання позичальником позову лише в частині заборгованості по тілу кредиту, наявні підстави для стягнення її з позичальника у сумі 1832,18 грн.
Зважаючи на те, що внаслідок неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, суд першої інстанції помилково вважав, що укладений кредитний договір у формі анкети-заяви містить істотні умови щодо сплати позичальником процентів, пені та штрафів, апеляційний суд приходить до висновку про скасування судового рішення, з постановленням нового - про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк».
Відповідно до ч.1 та 13 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають розподілу пропорційно задоволеним позовним вимогам. При подачі позову АТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір у 2102 грн., ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги він сплачений у сумі 3153грн. 
Позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено на 2,37% (1832,18х100:77259,18). 
Таким чином з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 49,82грн.(2102 х2,37%), з банку на користь відповідача у сумі 3078,27грн.(3153х97,63%). Тому з АТ КБ Приватбанк слід стягнути на користь ОСОБА_1 різницю сум судового збору у розмірі 3028,45грн. (3078,27-49,82)
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, ст.ст.204, 526,599,611,634,1048, 1050 ЦК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 15 квітня 2020 року скасувати.
Позов Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість по простроченому тілу кредиту за кредитним договором б-н від 2 вересня 2013 року у сумі 1832 (одна тисяча вісімсот тридцять дві)грн.18коп. 
В задоволені решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 понесені витрати по оплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім)грн.45коп. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.
Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", місцезнаходження м.Київ вул.Грушевського,1 Д, код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299, рах.№ НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження АДРЕСА_1 , ідент.номер НОМЕР_2 

Повне судове рішення ухвалено та виготовлено 21 липня 2020 року.

Судді:                                                                                          Бондаренко Н.В.
       
Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.